Справа № 675/1399/24
Провадження № 1-кп/675/25/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" травня 2025 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Ізяславі в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000874, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 травня 2024 року, про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого обвинувачується

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Славута Хмельницької області, українець, громадянин України, освіта повна середня, одружений, на утриманні одна неповнолітня дитина, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимим,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. ст. 11, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. Окрім цього, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_4 повинен був поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст. ст. 42, 68 Конституції України, згідно яких кожен, у тому числі ОСОБА_4 , зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей, а також ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно якої військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

19 травня 2024 року близько 20 год. 40 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поблизу буд. 106 Г по вул. Миколи Микитюка в м. Ізяславі Шепетівського району Хмельницької області, зустрів свого знайомого ОСОБА_7 , з котрим у обвинуваченого раніше склалися неприязні відносини. В ході спілкування з потерпілим у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів особистих неприязних відносин умисно та протиправно, використовуючи фізичну силу, наніс ОСОБА_7 щонайменше два удари кулаками обох рук в обличчя, внаслідок чого потерпілий впав на асфальтне покриття, та, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 щонайменше два удари ногами по обличчю та голові, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із множинними переломами кісток склепіння, основи та лицевого відділів черепа в ділянці лобної кістки між очницями з поширенням перелому на верхню та латеральну стінку лівої очниці, лобний відросток лівої виличної кістки, багатоуламкового перелому медіальної стінки лівої очниці з пролабуванням уламків в порожнину лобної пазухи зліва, перелому лівої виличної кістки з поширенням лінії перелому на нижню стінку лівої очниці, всі стінки лівої гайморової пазухи та альвеолярний край верхньої щелепи, перелому задньої стінки лівої очниці з пролабуванням уламків в паренхіму головного мозку на рівні субдуруального простору скроневої ділянки, багатоуламкового перелому кісток носа, багатоуламкового перелому правої виличної кістки з поширенням лінії перелому на нижню стінку правої очниці, всі стінки правої гайморової пазухи та альвеолярний край верхньої щелепи, багатоуламкового перелому основної кістки на рівні крил, з поширенням перелому до передньої, латеральної, задньої стінки основної пазухи, перелому решітчастої кістки, на рівні медіальних стінок обох орбіт із забоєм речовини головного мозку середнього ступеня тяжкості, забоєм м`яких тканин голови та обличчя, двобічними параорбітальними гематомами та саднами носа та обличчя без вказання їх точної локалізації, кількості, форми, розмірів, які в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю за встановлених досудовим слідством обставин, суду показав, що 19 травня 2024 року ввечері відпочивав біля будинку 106 Г по вул. Миколи Микитюка в м. Ізяславі Шепетівського району Хмельницької області. В цей час до нього підійшов ОСОБА_7 , з яким у ОСОБА_4 були довготривалі неприязні відносини, що почалися за два місяці до повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України в барі «Надія», де компанія, з якою відпочивав ОСОБА_7 , через малозначний привід побила ОСОБА_4 . Між потерпілим і обвинуваченим виникла суперечка, а потім ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 удар кулаком в обличчя, від якого потерпілий впав, а потім ОСОБА_4 наніс удар ногою в обличчя ОСОБА_7 . Надалі потерпілий встав і в нього з носа пішла кров. Навколо зібралися місцеві жителі, але бійку не розбороняли, а викликали поліцію та карету «швидкої допомоги». Обвинувачений не заперечував, що саме його дії призвели до виникнення у ОСОБА_7 того об`єму і тяжкості тілесних ушкоджень, які зазначені у висновку судово-медичного експерта. ОСОБА_4 повідомив, що про вчинене шкодує, у скоєному розкаюється, з потерпілим непорозуміння вичерпані. Обвинувачений вказав, що повністю відшкодував витрати потерпілого на лікування та відшкодував 50 % суми моральної шкоди, яку поніс ОСОБА_7 , а ще 50 % моральної шкоди зобов`язується погасити шляхом щомісячних виплат протягом чотирьох місяців, що відповідає домовленості з потерпілим.

Прокурор ОСОБА_3 , вказуючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому правопорушенні, фактичні обставини ним не оспорюються, просив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідити письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, письмові документи про речові докази.

Після з`ясування чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 зміст фактичних обставин, враховуючи, що сумнівів у добровільності його позиції немає та, роз`яснивши, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, за правилами, передбаченими даною нормою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент спричинення, доведена повністю і його дії органами досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України.

Підходячи до обрання міри покарання ОСОБА_4 , виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості, особу винного, зокрема, характеристику, сімейний стан, фактичні обставини справи, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням тяжкості скоєного обвинуваченим ОСОБА_4 , відношення самого обвинуваченого до скоєного, даних про його особу, зокрема те, що обвинувачений у вчиненому щиро розкаявся, в силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, являється військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, перебуває у військовій частині, що безпосередньо приймає участь у бойових діях по захисту суверенітету та територіальної цілісності України; позиції потерпілого та його представника, котрі прийняли щире каяття обвинуваченого, відшкодування обвинуваченим потерпілому завданих збитків та просили застосувати до обвинуваченого вимоги ст. 75 КК України; враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до вчиненого, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та іншими особами, суд знаходить, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, що з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а також відповідатиме меті покарання, відтак обвинуваченого можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши вимоги ст. 75 КК України, та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України для ефективного надання доступних програм та послуг сектором пробації.

Суд вважає, що саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Під час досудового розслідування до ОСОБА_4 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Суд приймає до уваги, що як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду ОСОБА_4 покладені на нього процесуальні обов`язки виконував, спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду або перешкоджати кримінальному провадженню не робив, інше кримінальне правопорушення не вчинив, ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, прокурор з клопотанням про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до суду не звертався, а тому суд вважає, що доцільно не обирати ОСОБА_4 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази: оригінали матеріалів історії хвороби № ІХ-240520/12003 стаціонарного хворого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 27 аркушах та історії хвороби № 432/3517 стаціонарного хворого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 14 аркушах, які перебувають на зберіганні в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

два рентген знімки № 03991 від 21 травня 2024 року та № 04971 від 20 червня 2024 року, що були зроблені під час лікування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зберігаються у ОСОБА_7 , залишити у ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1