Справа № 523/6046/25
Провадження №1-кп/523/1256/25
11 червня 2025 року м.Одеса
Пересипський (Суворовський) районний суд міста Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом під час мобілізації, перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,
11.04.2025 року в провадження судді Суворовського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, надійшло для розгляду клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, яке ухвалою судді від 14.04.2025 року призначене до розгляду в підготовчому судовому засіданні.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане ним клопотання, просив задовольнити та звільнити підозрюваного ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, а провадження у справі закрити, оскільки вказаний підозрюваний добровільно звернувся до прокурора з наміром повернутися до відповідної військової частини для продовження військової служби та надав згоду командира цієї військової частини щодо погодження питання проходження військової служби підозрюваним.
На обґрунтування свого клопотання прокурором надано письмову згоду командира військової частини НОМЕР_2 щодо подальшого проходження служби ОСОБА_4 у цій військовій частині, а також письмову згоду вказаного підозрюваного на його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст.401 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, заслухавши пояснення підозрюваного ОСОБА_4 , дослідивши клопотання прокурора та матеріали судового провадження, суд дійшов наступних висновків.
У підготовчому судовому засіданні суд приймає рішення, зокрема, про направлення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження (п.2 ч.3 ст.314 КПК України).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією рф проти України 24 лютого 2022 року о 05.30 год. на території України введено воєнний стан, дію якого у подальшому Указами Президента України і Законами України продовжено до теперішнього часу.
Відповідно до ч.1 ст.32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення, а з огляду на ч.9 ст.615 цього ж Кодексу під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.
За внесеним у вказаному кримінальному провадженні клопотанням прокурора, ОСОБА_4 підозрюється у самовільному залишенні військовослужбовцем військової частини, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.
Означене кримінальне правопорушення є злочином з формальним складом і вважається закінченим з моменту вчинення передбаченої диспозицією норми КК України дії (бездіяльності), а в разі вказівки закону на кілька альтернативних діянь - з моменту повного виконання хоча б одного з діяння.
Як вбачається з матеріалів розглядуваного клопотання і встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 підозрюється в тому, що будучи військовослужбовцем за мобілізацією проходячи військову службу в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, у порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.9, 11, 16, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.14 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 03.12.2023 року о 09:00 годині самовільно залишив місце служби у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_3 , таким чином ухилився від проходження військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби, до 31.03.2025, коли прибув до приміщення слідчого підрозділу ДБР по вулиці Вадима Корженка (Велика Арнаутська) 38 в м.Одесі, де і повідомив про себе слідчому ДБР.
Отже, дії підозрюваного ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.5 ст.407 КК України, а саме: самовільне залишення військовослужбовцем військової частини, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
При цьому, з наданих в суді пояснень підозрюваного ОСОБА_4 слідує, що дійсно за викладеними у клопотанні обставинами він з причин його неналежного лікування після поранення самовільно залишив місце служби у військовій частині НОМЕР_1 , яка розташована в АДРЕСА_3 . 31.03.2025 року, він прибув до приміщення слідчого підрозділу ДБР по вулиці Вадима Корженка (Велика Арнаутська) 38 в м.Одесі, де повідомив про себе слідчому ДБР. В теперішній час, він фактично поновлений на військовій службі та проходить службу в іншій військовій частині НОМЕР_3 (а не у військовій частині НОМЕР_2 , письмова згода командира якої фігурує в матеріалах розглядуваного клопотання).
Таким чином, з викладених у внесеному до суду клопотанні прокурора фактичних обставин кримінального правопорушення та висунутої ОСОБА_4 підозри вбачається, що останній, за версією органу досудового розслідування, скоїв самовільне залишення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_3 , а до слідчого ДБР звернувся безпосередньо в приміщенні слідчого підрозділу ДБР по вулиці Вадима Корженка (Велика Арнаутська) 38 в м.Одесі, що з урахування меж поділу районів м.Одеси не належить до територіальної підсудності Пересипського районного суду м.Одеси.
Водночас, положеннями ч.1 ст.32 КПК України передбачено, зокрема, що якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Відповідно до ч.2 ст.283 КПК України, якими визначаються загальні положення закінчення досудового розслідування, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Отож, як вбачається зі змісту наведеної норми закону, певну форму закінчення досудового розслідування законодавець пов`язує з дією, яку зобов`язаний вчинити саме прокурор, а тому місцем закінчення досудового розслідування слід вважати місце вчинення прокурором відповідної дії, у даному випадку місцем складення внесеного до суду клопотання про звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності.
Аналогічний підхід щодо визначення прокурором форми і місця закінчення досудового розслідування кримінального провадження та оцінки дотримання правил територіальної підсудності кримінального провадження за тотожних обставин вчинення кримінального правопорушення за ч.5 ст.407 КК України застосував Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 12.03.2024 (справа №591/3571/23).
Пунктом 6 ч.2 ст.412 КПК України визначено, що порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та є безумовною підставою для скасування судового рішення а за ч.ч.1, 2 ст.34 вказаного Кодексу, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності, а питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого.
Приймаючи до уваги наведені обставини та судову практику Верховного Суду, законодавчі приписи щодо безумовного скасування судових рішень у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності, суд у контексті ч.1 ст.32, ст.34 КПК України дійшов висновку про направлення прокурором клопотання стосовно ОСОБА_4 до Пересипського районного суду м.Одеси з порушенням правил територіальної підсудності та встановив наявність достатніх підстав для направлення відповідного подання до суду апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст.32, 34, 283, 288, 314, 369-372, 615 КПК України, суд
Головуючий-суддя: ОСОБА_1