Номер провадження № 1-кс/756/1465/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва скаргу ОСОБА_3 щодо бездіяльності Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

УСТАНОВИВ:

1. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1.1. 27.05.2025 на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 12.05.2025 до Оболонського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_3 щодо бездіяльності Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

1.2. В обґрунтування скарги зазначено, що 29.10.2021 ОСОБА_3 звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Національного антикорупційного бюро України, однак слідчим, як того вимагає ст. 214 КПК України, не були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та про прийняття свого рішення не було повідомлено вчасно заявника. Такі дії заявник уважає бездіяльністю уповноваженої посадової особи НАБУ та просить зобов`язати останню виконати вимоги ст. 214 КПК України - внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою.

2. Позиції сторін кримінального провадження.

2.1. У судове засідання заявник не прибув, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Між тим, у скарзі заявник фактично просив розглянути подану ним скаргу за його відсутності, лише повідомив його належним чином про прийняте рішення - надіславши йому відповідне рішення суду.

2.2. Представник Національного антикорупційного бюро України в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи був повідомленим належним чином. Однак представником надано заяву про розгляд скарги за його відсутності, просив відмовити у задоволенні скарг, бо заява ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення не містить достатніх відомостей задля внесення їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

2.3. Суд ураховує, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Однак відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, як і заявника, який про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

3. Установлені судом обставин із посиланням на докази, мотивів з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

3.1. У судовому засіданні встановлено, що 29.10.2021 ОСОБА_3 звернувся до Національного антикорупційного бюро України із заявою про вчинення кримінального правопорушення, яку 29.10.2021 було отримано Національним антикорупційним бюром України, що підтверджується вхідним номером 4628/29.

Однак слідчим, як того вимагає ст. 214 КПК України, не були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та про прийняття свого рішення не було повідомлено вчасно заявника, що на думку заявника є бездіяльністю, а отже підставою для зобов`язання судом виконати вимоги ст. 214 КПК України - внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою.

3.2. Аналізуючи положення частин 1, 4, 5 ст. 214, 218, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слід дійти висновку, що слідчого, прокурора законом зобов`язано невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. При цьому, закон не допускає розсуду слідчого та прокурора щодо підслідності до моменту внесення відомостей до ЄРДР. Оскільки такий розсуд визначено вже на стадії досудового розслідування при вивченні заяви слідчим, у провадженні якого вона перебуває.

3.3. У той же час, зі змісту положень п. 3 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020, убачається, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (дата, час, адреса, місце, спосіб, знаряддя, засоби та інші особливості вчинення кримінального правопорушення, розмір збитків, прізвище фізичної особи (осіб) або дані про юридичну особу (осіб), яка (які) є потерпілою (потерпілими), дані про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, інші необхідні відомості). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

3.4. Верховний Суд у складі Великої Палати у своєму рішенні дійшов висновку, що у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей до ЄРДР слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР. (п. 36 постанови від 30.01.2019 (справа №818/1526/18, провадження №11-1263апп18)

3.5. Отже, вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР слідчий суддя надає оцінку змісту заяви.

З долучений матеріалів (доказів) поданих разом зі скаргою убачається, що суддями Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ухвалено неправосудне рішення, що в свою чергу, на думку ОСОБА_3 свідчить про учинення останніми кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 111, ст. 170 КК України.

Між тим, подана заява не містить конкретних фактичних даних, що підтверджує реальність події наведених злочинів (дата, час, адреса, місце, спосіб, знаряддя, засоби та інші особливості вчинення кримінального правопорушення), а ґрунтуються лише на суб`єктивній оцінці заявника, яка фактично свідчить про незадоволення заявника про прийняті суддями рішення у межах судового провадження № 760/5006/21.

3.6. При розгляді цієї скарги слід урахувати, що згідно зі статей 126, 129 Конституції України забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб, а суддя при здійсненні правосуддя, є незалежним та керується принципом верховенства права.

Зі змісту положень ч. 1 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» убачається, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

Відповідно до пунктів 66, 68, 69 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки від 17.11.2010 тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості. Тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності, крім випадків злочинного наміру.

Одночасно з цим, існує процедура притягнення до дисциплінарної відповідальності судді, а саме відповідно до ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підставами для дисциплінарної відповідальності судді зокрема є незазначення в судовому рішенні мотивів прийняття або відхилення аргументів сторін щодо суті спору; порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та ін.

3.7. На думку суду, ініціювання кримінального провадження щодо суддів у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд. Такі дії слід розцінювати як спроби втручання у правосуддя, тиску на суд і суддів, намагання протиправно використовувати суди для відстоювання інтересів певних груп чи осіб не процесуальним шляхом, поза межами процедури оскарження судових рішень, що є прямим порушенням вимог закону щодо незалежності судів та суддів. Така ситуація є загрозою для засад демократичного устрою, забезпечення прав та свобод людини і громадянина через можливе зниження їх рівня захисту судом, адже ухвалення позитивного рішення може бути тільки на користь однієї сторони судового процесу, а інша завжди буде незадоволена результатом розгляду справи. Саме тому початок досудового розслідування щодо судді у разі незгоди з його рішенням слід розцінювати як тиск на суд, і не є виправданим та ефективним для встановлення справедливості у конкретній справі.

При цьому, з урахуванням положень частин 1, 4, 5 ст. 214, 218, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України про які було наведено в п. 3.2 рішення, в цьому випадку, ініціювати процедуру кримінального провадження щодо суддів у зв`язку з прийняттям останніми рішення та застосовувати державний механізм для здійснення досудового розслідування є недоцільним. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

3.8. Слід урахувати, що заява ОСОБА_3 не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій суддів Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за вказаними статтями, які ОСОБА_3 розцінює як відповідний злочин. Між тим, судове рішення, прийняте в судовому провадженні, відносяться до дій, які мають право вчиняти судді під час розгляду конкретної справи, з урахуванням навантаження та процесуальної поведінки сторін по справі. За таких умов зміст описаних в заяві відомостей (обставин про вчинене, на переконання заявника, кримінальне правопорушення) не співвідноситься із зазначеним в її прохальній частині переліком статей КК України, а є фактичною незгодою заявника із ухваленим суддями рішенням.

3.9. Ураховуючи викладене, на думку суду, у задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо бездіяльності Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слід відмовити

Керуючись статтями 7, 22, 214, 218, 303-309, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо бездіяльності Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Копію ухвали надіслати для відома заявнику, а також Національному антикорупційному бюро України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її отримання, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1