16.09.25
Справа № 635/7859/24
Провадження № 1-кп/635/ 432/2025
У ХВ А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року с. Покотилівка Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі Харківського районного суду Харківської області кримінальне провадження зареєстроване в ЄДРДР за №0001469 від 26.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.114 - 2 КК України,

в с т а н о в и в:

Харківський районний суд Харківської області проводить судовий розгляд за обвинувальним актом за кримінальним провадженням, зареєстрованим в ЄДРДР за № 0001469 від 26.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.114 - 2 КК України.

16.09.2025 прокурор звернувся із клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Обґрунтування прокурора (тезисно):

Ризики не зникли з моменту обрання запобіжного заходу а саме:

переховування від суду (в умовах воєнного стану, можлива втеча до РФ або окупованих територій);

можливість продовження злочинної діяльності поширення інформації про розташування військових формувань ЗСУ.

Суворість покарання (від 5 до 8 років позбавлення волі) стимулює до втечі.

Ідеологічна налаштованість обвинуваченого, ворожа до України, підтверджує схильність до вчинення нових злочинів проти основ нацбезпеки.

Більш м`які запобіжні заходи не зможуть нейтралізувати вказані ризики.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти продовження запобіжного заходу заперечував. В якості обґрунтування надав заперечення, зміст яких зводиться до того, що надані суду у якості доказів матеріали аудіо запису змонтовані, експертиза проводилася саме змонтованих записів, а тому вони не можуть бути прийняті у якості доказів. Обвинувачений також привернув увагу суду до тієї обставини, що розмова, на підставі якої грунтується підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, відбувалася у присутності працівників СБУ і саме вони підштовхували його до озвучення відомостей, які на думку прокурора є поширенням відомостей, щодо поширення яких встановлена відповідальність.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти продовження строку тримання під вартою. Її позиція ґрунтувалася на тому, досліджений у суді аудизапис, який є підставою для кваліфікації дій обвинуваченого є не більше ніж розмова двох чоловіків. Адвокати наголосила на тому, в умовах бойових дій, такі розмови є звичайним та повсякденним явищем та не можуть бути підставою для притягнення до кримінальної відповідальності та тримання особи під вартою.

Мотивування суду:

Суд визнав, що деякі ризики втратили актуальність:

вплив на свідків вже допитані, вони дали позитивну характеристику обвинуваченому;

знищення доказів майже всі докази вже зібрані та долучені до справи.

Проте, суд дійшов висновку, що навіть одного наявного ризику ризику переховування є достатньо для продовження тримання під вартою (ч. 1 ст. 177 КПК України). У своїй оцінці суд опирався на практику ЄСПЛ, зокрема на справи Бекчиєв проти Молдови, Ідалов проти Росії, де наголошується, що ризик втечі оцінюється в контексті: тяжкості обвинувачення, родини, роботи, зв`язків із державою тощо.

Суд також зазначив, що обвинувачення за ч. 2 ст. 114-2 КК України, в умовах дії воєнного стану, є особливо суспільно небезпечним, оскільки стосується основ державної безпеки;

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України суд при вирішенні питання про продовження тримання під вартою перевіряє: (1) наявність обґрунтованої підозри; (2) існування хоча б одного з ризиків, визначених ст. 177 КПК; (3) неможливість запобігти таким ризикам більш м`якими запобіжними заходами. Суд оцінює обставини відповідно до ст.ст. 178, 183, 199, 331 КПК та релевантної практики ЄСПЛ щодо «релевантних і достатніх» підстав для продовження.

Обґрунтована підозра. На цій стадії суд не вирішує питання винуватості та не дає остаточної оцінки допустимості/достовірності окремих доказів це предмет вироку. Разом із тим наявні у провадженні дані, які стали підставою для скерування обвинувального акта за ч. 2 ст. 114-2 КК України, свідчать про збереження стандарту «обґрунтованої підозри». Доводи обвинуваченого та захисту щодо монтажу запису, провокації тощо будуть предметом окремої процесуальної оцінки (в т.ч. з точки зору допустимості доказів та наявності/відсутності ознак підбурювання) при ухваленні остаточного рішення за результатами розгляду по суті і самі по собі не свідчать про відсутність підстав для тримання під вартою.

Ризики зі ст. 177 КПК.

Суд погоджується з доводами сторін у тій частині, що ризики впливу на свідків та знищення/спотворення речових доказів істотно знизилися: більшість свідків допитано, основні матеріали долучено. Водночас ризик переховування (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК) зберігається: інкриміноване діяння належить до злочинів проти основ нацбезпеки, санкція передбачає тривале позбавлення волі, що об`єктивно підсилює спонукання ухилитися від правосуддя; даних, які б істотно нівелювали цей ризик (зокрема, стабільне місце роботи, стійкі соціальні зв`язки, обмежена мобільність тощо), стороною захисту не наведено.

Крім того, беручи до уваги предмет обвинувачення (ч. 2 ст. 114-2 КК) та контекст воєнного стану, суд вважає реальним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК) у разі перебування на волі, навіть попри заперечення сторони захисту щодо правової оцінки змісту розмови. Зазначений висновок не є наперед визначенням винуватості, а ґрунтується на превентивній меті запобіжного заходу.

Альтернативи триманню під вартою. Суд перевірив можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів (домашній арешт, особисте зобов`язання з покладенням процесуальних обов`язків, електронний засіб контролю тощо). З огляду на збереження ризику переховування та ризику вчинення іншого правопорушення, такі заходи не забезпечать досягнення мети, визначеної ст. 177 КПК. Позиція захисту про «побутовий характер розмови» та можливі процесуальні недоліки окремих доказів не спростовує актуальність ризиків саме у площині превенції.

Щодо доводів обвинуваченого та захисника.

Твердження про монтаж запису, провокаційні дії правоохоронних органів і «побутовість» спілкування суд на цій стадії бере до відома, однак вони підлягають вирішенню при оцінці доказів по суті (у т.ч. у контексті ст. 87 КПК щодо недопустимості доказів). Наразі ці доводи не усувають встановлених ризиків і не доводять ефективності менш суворих заходів. Суд наголошує: презумпція невинуватості зберігається, а продовження тримання під вартою спрямоване виключно на забезпечення належного ходу провадження і запобігання ризикам.

Узагальнюючи, суд дійшов висновку, що наявність обґрунтованої підозри в інкримінованому злочині підтверджена; ризик переховування не зник; альтернативні, м`якші заходи не забезпечать досягнення мети, визначеної ст. 177 КПК України. Продовження тримання під вартою є необхідним і пропорційним.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 199, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 114-2 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів 14 листопада 2025 року включно.

На підставі абзацу 3 частини 4 статті 183 КПК України заставу не встановлювати.

Строк дії ухвали визначити шістдесят днів, тобто до 14 листопада 2025 включно.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для відома.

В судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_9 в той саме строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст складений 19 вересня 2025 року.

Суддя: ОСОБА_1