В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002815 від 09.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, одруженої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , судимої: 27 серпня 2024 року вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області за ст. 390-1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік; 20 грудня 2024 року вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 1 (одного) року 6 ( шести) місяців обмеження волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 07 серпня 2023 року орендувала квартиру АДРЕСА_3 у ОСОБА_8 на термін два дня, але з можливістю продовження. В подальшому вирішила здати вказану орендовану квартиру іншим особам помісячно та з цією метою розмістила оголошення в інтернет-мережі на сайті «OLX». На вказане оголошення відгукнулись ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме зателефонували до ОСОБА_4 по мобільному номеру телефону НОМЕР_1 , який був вказаний в оголошенні та домовились про зустріч 08.08.2023 року, о 20 год. 30 хв.

Так, 08 серпня 2023 року, приблизно о 20 год. 30 хв., ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прибули до квартири АДРЕСА_3 , де перебувала ОСОБА_4 . В той час, як ОСОБА_9 та ОСОБА_10 оглядали квартиру, ОСОБА_4 помітила мобільний телефон марки «Xiaomi Mi 11 Lite» IMEI: НОМЕР_2 , IME12: НОМЕР_3 , що знаходився в кімнаті та належить ОСОБА_9 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та її дії є таємними для власника майна, взяла вказаний телефон та поклала до власних речей.

В подальшому ОСОБА_4 взяла з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 місячну орендну плату у розмірі 5700 гривень та разом з викраденим телефоном зникла з місця вчинення кримінального правопорушення.

Своїми діями ОСОБА_4 завдала потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 3 291 грн. 54 коп.

Крім того, ОСОБА_4 в мережі інтернет знайшла оголошення про подобове здавання однокімнатної квартири АДРЕСА_3 , що здавалась ОСОБА_8 .

В подальшому, 07 серпня 2023 року, приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_8 та ОСОБА_4 зустрілись у вказаній квартирі та домовились про оренду квартири строком на два дні з можливістю подальшого продовження, після чого ОСОБА_4 сплатила ОСОБА_8 кошти в розмірі 1200 гривень за дві доби проживання. Так, ОСОБА_4 , достовірно знаючи те, що права розпоряджатись вказаним нерухомим майном вона не має права, наступного дня, тобто 08 серпня 2023 року, ОСОБА_4 розмістила в мережі Інтернет, на сайті «OLX» оголошення про здачу в довготривалу оренду квартири за адресою: АДРЕСА_4 , за ціною 5700 гривень за місяць проживання, вказавши в даному повідомленні свій номер телефону, а саме НОМЕР_1 .

Вказаним оголошенням зацікавилась ОСОБА_11 , яка в ході телефонної розмови домовилась з ОСОБА_4 про огляд квартири за адресою: АДРЕСА_4 , на 08 серпня 2023 року о 20 год. 30 хв.

Так, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зустрілись 08 серпня 2023 року, близько 20 год. 00 хв. з ОСОБА_4 біля будинку АДРЕСА_5 та остання провела їх до квартири за вказаною адресою. В подальшому, ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, приблизно о 20 год. 30 хв., під час того як ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прийшли до квартири з метою оренди, маючи на меті створити враження, про те, що вона дійсно є уповноваженою особою власника квартири та має всі права на розпорядження вказаною нерухомістю, повідомила завідомо неправдиву інформацію про те, що вона є дружиною власника квартири, чим створила загальне враження у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , про те, що угода щодо оренди квартири є законною.

Дійшовши спільної кінцевої згоди з орендарем, 08серпня 2023 року, в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 , що діяла як представник власника квартири, ввела ОСОБА_9 в оману, яка будучи переконаною в добропорядності останньої, погодилась на укладення договору оренди квартири на усній домовленості з ОСОБА_4 , після чого, діючи умисно, ОСОБА_4 шляхом обману, заволоділа грошовими коштами в сумі 5 700 гривень, що належали ОСОБА_9 , як оплата за перший місяць проживання, чим завдала ОСОБА_9 матеріального збитку на вказану суму.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України, визнала, дала покази, підтвердила обставини скоєння злочинів. Пояснила, що на початку війни вона виїхала за кордон, там працевлаштувалася, працювала інженером, згодом повернулася в Україну, вийшла заміж за чоловіка, який вживав наркотичні засоби. В той час вона та чоловік не працювали, проживали в хостелі, коштів не вистачало, так перебуваючи у скрутному матеріальному становищі, у неї виникла думка легкого отримання прибутку, а саме орендувати квартиру на короткий час, та в подальшому здати її на тривалий час. Так, вона орендувала квартиру АДРЕСА_3 , на декілька днів, та в подальшому розмістила оголошення на сайті «ОЛХ», про здачу вказаної квартири за ціною 5 700 гривень в місяць. На оголошення відразу відгукнулася ОСОБА_9 , з якою вони домовились про зустріч. В подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 приїхали до вказаної квартири, вона представилася їм дружиною власника квартири та провела їх до квартири АДРЕСА_3 . В той час, як потерпіла із знайомим оглядали квартиру, вона помітила мобільний телефон, який був на зарядці, та оскільки перебувала в скрутному матеріальному становищі, взяла вказаний телефон потерпілої та поклала до кишені. В подальшому, вона домовилася усно з потерпілою щодо оренди вказаної квартири на місяць, після чого отримавши від потерпілої грошові кошти у розмірі 5 700 гривень залишала квартиру.

Зазначила, що всі обставини викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, вона, усвідомлює, що її дії були умисними, жалкує, що так сталося, потерпілій телефон повернутий та відшкодовано шкоду, просила вибачення у потерпілої.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності її позиції.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суди встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України повністю доведена, зокрема, у судовому засіданні за згодою учасників судового провадження були досліджені письмові матеріали кримінального провадження, а саме: висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 3402/23 від 14.08.2023 року, з якого вбачається, що ринкова вартість мобільного телефону марки «Xiaomi Mi 11 Lite» PEACH PINK 4 GB RAM 64 GB POM, бувшого у використанні, з урахуванням зносу, станом на 08.08.2023 року, становила: з урахуванням ПДВ 3 950 (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят гривень), без урахування ПДВ - 3 291, 54 (три тисячі двісті дев`яносто одна гривня 54 коп.), протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.08.2023 року, протокол огляду місця події від 29.09.2023 року, протокол особистого обшуку особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09.08.2023 року, протокол огляду місця події від 09.08.2023 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.08.2023 року з додатками до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.08.2023 року, протокол огляду предмету від 09.08.2023 року, протоколи огляду предметів від 11.08.2023 року, протокол огляду місця події від 29.08.2023 року, протокол огляду предмету від 12.09.2023 року, довідка про опрацювання номерної інформації в ході досудового розслідування від 09.08.2023 року, № 0002815 за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України, постанови про визнання та приєднання речових доказів від 09.08.2023 року, 11.08.2023 року, 29.08.2023 року, 11.09.2023 року та матеріали, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 ,

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що вона своїми умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненого в умовах воєнного стану, тому, знаходить правильною кваліфікацію її дій за ч. 4 ст. 185 КК України.

Зокрема, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що вона своїми умисними діями вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а тому знаходить правильною кваліфікацію її дій за ч. 1 ст. 190 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України за ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином, за ч. 1 ст. 190 КК України є кримінальним проступком, конкретні обставини кримінального провадження, її ставлення до скоєного: вину визнала, розкаялася, дані про особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судима, зокрема, потерпіла звернулася до суду із заявою про те, що будь-яких претензій до обвинуваченої немає, шкоду у сумі 5 700 гривень їй відшкодовано, просила призначити обвинуваченій ОСОБА_4 умовний термін покарання.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому суд вважає за доцільне призначити їй покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_4 засуджена 20 грудня 2024 року вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

Отже, при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує положення ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даними про особу обвинуваченої, та буде достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 , сприятиме попередженню вчинення нею нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченої ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київського слідчого ізолятора» Міністерства юстиції України залишити без змін та вважати його продовженим до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України та призначити їй покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 190 КК України - 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання призначеного вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20.12.2024 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченої ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київського слідчого ізолятора» Міністерства юстиції України залишити без змін та вважати його продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня її затримання з 18.09.2024 року, зарахувавши їй у строк відбування покарання, строк її попереднього ув`язнення з 09.08.2023 року по 11.08.2023 року, включно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3402/23 від 14.08.2023 року у розмірі 260 гривень 00 копійок.

Речові докази у справі, а саме: тримачі для сім карти (порожні) для сім-карти у кількості 2 штуки «Київстар» з номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , у кількості 4 штуки «Лайфсел» з номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , у кількості 1 штука «Водафон» з номером НОМЕР_9 , банківську карту «Приватбанк» НОМЕР_10 , банківську карту «А-Банк» НОМЕР_11 , які перепаковані разом із первинним пакуванням до спеціального пакету WAR 0035748 та зберігаються у камері схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 04-02815) - знищити: мобільний телефон «Xiaomi Mi 11 Lite», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_12 , в якому наявна сім карта «Київстар» з мобільним номером НОМЕР_13 , який переданий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_9 - залишити у її власності; коробку від телефону «Xiaomi Mi 11 Lite» IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_12 , товарний чек від 13.07.2021 року про купівлю телефону, який упакований до спеціального пакету ЕХРО 240850, які зберігаються у камері схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 04-02815) - повернути власнику, оптичний носій інформації DVD-R диск hp 4.7.gb. 120 min, з написом «8 серп., 22.21 (1) (1). аас».- залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, захиснику та обвинуваченій.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Головуючий суддя: