Провадження № 1-кп/522/1062/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(окрема)

27 серпня 2025 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

провівши судовий розгляд у об`єднаному кримінальному провадженні №0002996 від 31.10.2018 року, №0000585 від 15.08.20221 на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Первомайськ Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з базовою середньою освітою, не одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурори - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисники - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

обвинувачений - ОСОБА_6

інші учасники кримінального провадження:

потерпілі - ОСОБА_16 , ОСОБА_17

представник потерпілого - ОСОБА_18 ,

У С Т А Н О В И В:

Вироком Приморського районного суду м.Одеси від 27.02.2025 року закінчено судовий розгляд у об`єднаних кримінальних провадженнях №0002996 від 31.10.2018 року, №0000585 від 15.08.20221 на підставі обвинувальних актів та визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні інкримінованих злочинів.

За результатами судового розгляду справи судом були встановлені порушення окремих положень КПКУ у кримінальному провадженні №0002996 від 31.10.2018 року, які не є істотними, утім, вплинули на тривалість судового розгляду та загалом підривають авторитет та довіру до правоохоронних органів.

Зокрема, встановлено неналежне виконання професійних обов`язків слідчими, яке полягає у недбалому оформленні процесуальних документів, які містять недоліки, неточності і протиріччя.

Обвинувачений та його захисники, не оспорюючи факту вчинених кримінальних правопорушень, наполягали на тому, що сторона обвинувачення не довела належними, достатніми і допустимими доказами причетність ОСОБА_6 до інкримінованих злочинів. На їх думку, під час досудового розслідування допущено численні істотні порушення кримінального процесуального законодавства: досудове розслідування та процесуальне керівництво проведено неуповноваженими особами; грубо порушено право на захист обвинуваченого; стороні захисту не відкриті матеріали кримінального провадження, що має наслідком недопустимість отриманих доказів. А тому суд має ухвалити виправдувальний вирок.

А саме, за епізодом звинувачення ОСОБА_6 у розбійному нападі на потерпілого ОСОБА_16 , кваліфікованим за ч.2 ст.187 КК України, сторона захисту наполягає на наступному.

1.Усі докази, надані стороною обвинувачення є недопустимими, оскільки, досудове розслідування проведено неуповновноваженими слідчими - відсутня постанова про призначення групи слідчих.

Такі доводи сторони захисту суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, згідно із витягу із ЄДРДР 31.10.2018 року о 20:20 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 ККУ, у кримінальному провадженні №0002996. Органом досудового розслідування зазначено Шевченківське ВП Приморського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області(Відділ поліції №5 ОРУП №1 ГУНП України в Одеській області). До групи слідчих, в тому числі, включені слідчі ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які в подальшому приймали участь у досудовому розслідуванні (а.с.1 тому №3).

Крім того, згідно із письмовим дорученням т.в.о. керівника слідчого відділу від 31.10.18 слідчому ОСОБА_19 надано повноваження здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002996 (а.с. 4 тому №3).

Постановою т.в.о. начальника СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_22 від 31.10.2018 року призначено групу слідчих, до якої включено вказаних та інших слідчих. Старшим групи визначено слідчого ОСОБА_19 (а.с.5 тому №3).

Відповідно до ч.2 ст. 39 КПКУ керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Згідно із п.8 ч.1 ст. 3 КПКУ керівником органу досудового розслідування є: начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, органу безпеки та заступники зазначених посадових осіб, які діють у межах своїх повноважень, перший заступник або заступник Директора Державного бюро розслідувань, заступник директора територіального управління Державного бюро розслідувань, керівник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу органу Державного бюро розслідувань, керівник Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів органу Бюро економічної безпеки України, керівник Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, а також заступники зазначених посадових осіб, які діють у межах своїх повноважень.

Відповідно до наведених положень КПКУ, т.в.о. начальника СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_22 , своєю постановою та письмовим дорученням від 31.10.2018 визначила групу слідчих та старшого групи у даному кримінальному провадженні.

2.У справі відсутнє процесуальне рішення про призначення групи прокурорів.

Дані доводи сторони захисту суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

В матеріалах справи (а.с.7 тому №3) наявна постанова без підпису заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_23 про призначення у кримінальному провадженні №0002996 групи прокурорів. Оскільки дана постанова не має обов`язкового реквізиту, а саме - підпису особи, яка її винесла, то суд не приймає її до уваги.

Водночас в ході судового розгляду прокурор, на спростування доводів сторони захисту, надав постанову від 01.11.2018 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0002996 за підписом заступника керівника Одеської прокуратури ОСОБА_16 (том №4).

Відповідно до інформації, що міститься в розширеному витягу про рух кримінального провадження №0002996, отриманому із Офісу Генерального прокурора за клопотанням сторони захисту, саме заступник керівника прокурора окружної прокуратури ОСОБА_16 . 01.11.2018 ухвалив процесуальне рішення про призначення групи прокурорів у складі ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 (т.2).

Наведеним спростовуються доводи сторони захисту щодо відсутності у матеріалах кримінального провадження процесуального рішення про створення групи прокурорів.

Відсутність відомостей про призначення групи прокурорів в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який долучено до обвинувального акту, не є істотним порушенням та підставою для неврахування судом такої постанови, яку прокурор надав під час судового розгляду.

Головним призначенням реєстру матеріалів досудового розслідування, як додатку до обвинувального акту, є надання відомостей стосовно ключових рішень у кримінальному провадженні. Він складається разом з обвинувальним актом, а отже, після виконання вимог статті 290 КПК, з чого випливає, що реєстр матеріалів не слід ототожнювати з описом матеріалів досудового розслідування і на підставі його дослідження робити висновок про не відкриття матеріалів досудового розслідування після його завершення.

Відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування окремих процесуальних рішень (документів) не може вважатися підставою для скасування рішень судів першої чи апеляційної інстанцій. Такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 6 липня 2022 року у справі № 464/5140/18 провадження № 51-4629км21.

3.В реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні реквізити процесуальних документів, рішень і дій, що має наслідком недопустимість доказів.

Суд відхиляє такі доводи сторони захисту з огляду на наступне.

Вивченням реєстру матеріалів досудового розслідування та співставленням його з описом письмових доказав, процесуальних та інших документів, які містяться в наданих прокурором матеріалах кримінального провадження (том №3), встановлено, що дійсно в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено деякі документи, час проведення слідчих дій та точні реквізити процесуальних рішень.

Відповідно до частини 2 статті 109 КПК реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Головним призначенням цього додатку до обвинувального акта є надання відомостей стосовно ключових рішень у кримінальному провадженні. Він складається разом з обвинувальним актом, а отже, після виконання вимог статті 290 КПК, з чого випливає, що реєстр матеріалів не слід ототожнювати з описом матеріалів досудового розслідування і на підставі його дослідження робити висновок про не відкриття матеріалів досудового розслідування після його завершення.

Крім того, у реєстрі матеріалів досудового розслідування наявний протокол надання доступу стороні захисту до матеріалів досудового розслідування (т. 3 а.с. 137, 139).

Частина 9 статті 290 КПК закріплює норму, відповідно до якої сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

В матеріалах кримінального провадження наявні відомості про факт надання доступу ОСОБА_6 до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. В протоколі про надання тимчасового доступу до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_6 власноруч зазначив: «З матеріалами кримінальної справи ознайомлений в повному обсязі», що засвідчим підписом із зазначенням прізвища (т.3 а.с. 139).

Після заміни захисників обвинуваченого на стадії судового розгляду, останніх судом було ознайомлено у повному обсязі із усіма матеріалами кримінального та судового провадження.

Таким чином, доводи сторони захисту про не відкриття матеріалів справи є безпідставними, а сама по собі відсутніть у реєстрі матеріалів досудового розслідування реквізитів окремих процесуальних документів, рішень і дій, не має наслідком недопустимість доказів. Такі порушення не є істотними в контексті положень КПКУ.

4.Затримання ОСОБА_6 та інші процесуальні дії за його участі відбулися без адвоката.

Такі доводи сторони захисту суд оцінює критично, з огляду на наступне.

По-перше, положеннями КПКУ не передбачено обов`язкову участь захисника під час затримання та складання відповідного протоколу за підозрою у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення.

По-друге, відповідно до наданих матеріалів, під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 надавала правову допомогу захисник за призначенням адвокат ОСОБА_11 .

Так, в матеріалах справи наявне доручення адвокату ОСОБА_11 від 31.10.2018 про надання безоплатної правовової допомоги ОСОБА_6 (а.с.25 тому №3).

Згідно із протоколом затримання ОСОБА_6 від 31.10.2018 захисник ОСОБА_11 приймала участь у даній слідчо-процесуальній дії. Протокол підписаний захисником ( а.с. 37 тому №3).

Відповідно до розписки та памятки про права та процесуальні обов`язки 01.11.2018 за участю захисника ОСОБА_11 повідомлено про підозру ОСОБА_6 ( а.с.72-74 тому №3).

Згідно із розпискою захисника ОСОБА_11 від 30.11.2018, остання отримала обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та реєстр матеріалів досудового розслідування (а.с. 152 тому №3).

Під час судового розгляду ОСОБА_6 неодноразово змінював захисників на власний вибір, реалізувавши таким чином безперешкодно своє право на захист.

Обов`язкова участь захисника під час вручення підозри у даному кримінальному провадженні також не передбачена діючим КПКУ в контексті положень ч.3 ст.42, ст.45-54 КПКУ.

Наведене свідчить, що доводи захисника про порушення права ОСОБА_6 на захист є безпідставними.

5.Призначений захисник ОСОБА_11 не приймала участь у процесуальних діях та при виконанні вимог ст. 290 КПКУ із обвинуваченим.

Такі доводи спростовуються наступним.

Згідно із протоколом затримання ОСОБА_6 від 31.10.2018 захисник ОСОБА_11 приймала участь у даній слідчо-процесуальній дії. Протокол підписаний захисником ( а.с. 37 тому №3).

Відповідно до розписки та пам`ятки про права та процесуальні обов`язки 01.11.2018 за участю захисника ОСОБА_11 повідомлено про підозру ОСОБА_6 ( а.с.72-74 тому №3).

Згідно із розпискою захисника ОСОБА_11 від 30.11.2018, остання отримала обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та реєстр матеріалів досудового розслідування (а.с. 152 №3.

Під час судового розгляду захисник ОСОБА_11 не заявляла клопотань про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження та не повідомляла про порушення вимог ст. 290 КПКУ.

За таких обставин, відсутність у наданих прокурором матеріалах кримінального провадження та в реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей про виконання вимог ст. 290 КПКУ із захисником ОСОБА_11 не є підставою вважати, що їй матеріали справи не відкривалися. Перевірити належним чином дані обставини не можливо, оскільки таке питання сторона захисту в особі захисника ОСОБА_13 порушила після заміни захисника ОСОБА_29 та на стадіїї судових дебатів. Одночасно суд звертає увагу, що право ОСОБА_6 на захист під час судового розгляду не було порушено жодним чином, оскільки його інтереси в суді активно представляли кваліфіковані захисники на його вибір, про що свідчать матеріали судового провадження, в яких наявні численні заяви і клопотання в інтересах обвинуваченого.

6.Порушено право підозрюваного ОСОБА_6 давати показання.

Такі доводи сторони захисту не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявний протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 01.11.2018, в якому останній, за участю захисника ОСОБА_11 власноруч зазначив, що відмовляється надавати показання на підставі положень ст. 63 Конституції України ( т.3 а.с. 75-77).

Під час судового розгляду право надавати пояснення було реалізовано у повному обсязі.

Не проведення допиту ОСОБА_6 слідчим після зміни раніше повідомленої підозри не є істотним порушенням вимог КПКУ. Відповідно ч.5 КПКУ слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Тобто слідчий самостійно визначає тактику і стратегію досудового розслідування.

Водночас жодним положенням КПКУ не передбачено обов`язковості допиту підозрюваного після зміну раніше повідомленої підозри.

До яких негативних наслідків призвела відмова слідчого допитувати повторно ОСОБА_30 та яким чином вплинула на загальну справедливість кримінального провадження, сторона захисту не зазначає.

7.Захисник ОСОБА_11 не мала права представляти інтереси підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_31 одночасно, оскільки їх позиція суттєво відрізнялася.

Такі доводи сторони захисту також є безпідставними, оскільки спростовуються наявними матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається що після затримання, 31.10.2018 ОСОБА_32 та ОСОБА_6 , інтереси яких у подальшому захищала адвокат ОСОБА_11 , надали письмові пояснення та власноруч склали заяви про з`явлення зі зізнанням (т.3 а.с.21-24). Ці документи суд не приймає до уваги в якості доказів, утім їх зміст спростовує доводи захисника ОСОБА_13 щодо наявності відмінностей у позиціях обвинувачених на досудовому розслідуванні. Більш того, суд звертає увагу, що на досудовому розслідуванні обидва обвинувачених взагалі відмовилися надавати показання після вручення повідомлення про підозру, скориставшись правом, передбаченим ст. 63 Конституції України (т.3 а.с.67,75).

8.Повідомлення про підозру і обвинувальний акт не вручалися ОСОБА_6 .

Такі твердження сторони захисту також є голослівними. В матеріалах кримінального провадження наявне письмове повідомлення ОСОБА_6 про підозру від 01.11.2018 року в якому міститься підпис обвинуваченого про вручення повідомлення про підозру та роз`яснення процесуальних прав (т.3 а.с.74). Дана процесуальна дія відбувалася за участі захисника.

Також в матеріалах кримінального провадження наявне письмове повідомлення ОСОБА_6 про зміну підозри від 29.11.2018 року, в якому міститься підпис обвинуваченого про вручення повідомлення про зміну підозри та роз`яснення процесуальних прав (т.3 а.с.122).

Твердження захисника про наявність розбіжностей, а саме, що 29.11.2018 року слідчий ОСОБА_19 не відвідувала слідчий ізолятор, в той час як слідчий ОСОБА_21 відвідувала установу 30.11.2018, суд не приймає до уваги. Дослідивши вказані процесуальні документи та надані стороною захисту відомості що відвідуваннями слідчим ОСОБА_21 слідчого ізолятора 30.11.2018 року, суд дійшов висновку, що ці розбіжності в частині дати розписки про вручення підозри та особи слідчого є технічними помилками, які не впливають на фактичні обставини та доведеність вини і права обвинуваченого.

Наявність вказаних розбіжностей не спростовує факту вручення ОСОБА_6 під розпис рішення слідчого від 29.11.2018 про зміну раніше повідомленої підозри ( т.3 а.с.122).

9.Затримання ОСОБА_6 відбулося всупереч вимогами КПКУ, оскільки в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відповідні відомості.

Такі доводи сторони захисту є необґрунтованими. Суд вже надав вище оцінку недолікам реєстру матеріалів досудового розслідування, які не є істотними порушеннями та не впливають на допустимість доказів і законність процесуальних дій і рішень, та повторно звертає увагу сторони захисту, що реєстр носить інформативний характер.

10.Матеріали досудового розслідування обвинуваченому не відкривалися, обвинувальний акт не вручено.

Дані доводи у повному обсязі спростовуються матеріалами кримінального провадження, в яких наявні:

-повідомлення ОСОБА_6 від 30.11.2018 за підписом слідчого ОСОБА_21 про завершення досудового розслідування (т.3 а.с.138). На даному повідомленні мітиться підпис ОСОБА_6 ;

-протокол надання Боровського доступу до матеріалів досудового розслідування слідчим ОСОБА_21 від 30.11.2018 року, в якому обвинувачений власноруч зазначив, що ознайомлений з матеріалами справи у повновному обсязі (т.3 а.с.139);

- розписка ОСОБА_6 від 30.11.2018 року про отримання обвинувального акту з реєстром матеріалів.

Згідно із інформацією, наданою установою ОСІ21 на запит захисника, слідчий ОСОБА_21 30.11.2018 року відвідувала ОСОБА_6 у слідчому ізоляторі.

Та обставина, що в протоколі надання доступу до матеріалів зазначено, що відкриття матеріалів відбувалося в приміщенні ОСОБА_33 , не впливає на достовірність і результати проведених процесуальних дій, оскільки очевидно це є технічною помилкою, пов`язаною, із використанням слідчим заздалегідь підготовлених шаблонів протоколів та інших документів.

11.В описі матеріалів справи зазначена постанова групи прокурорів під іншим номером справи.

Дійсно в описі матеріалів кримінального провадження №0002996 зазначено відомості про постанову про призначення групи прокурорів з іншим номером кримінального провадження.

Як суд зазначав вище, вказану постанову він не приймає до уваги, оскільки вона не містить обов`язкового реквізиту підпису прокурора.

Водночас в ході судового розгляду прокурор, на спростування доводів сторони захисту, надав постанову від 01.11.2018 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0002996 за підписом заступника керівника Одеської прокуратури ОСОБА_16 (том №4).

Достовірність вказаного процесуального рішення, яке не є доказом та було надано стороні захисту безпосередньо під час судового розгляду, підтверджується інформацією, що міститься в роширеному витягу про рух кримінального провадження №0002996, отриманому із Офісу Генерального прокурора за клопотанням сторони захисту. А саме, заступник керівника прокурора окружної прокуратури ОСОБА_16 . 01.11.2018 ухвалив процесуальне рішення про призначення групи прокурорів у складі ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 (т.4).

За таких обставин, відсутність в описі матеріалів справи відомостей про вказане процесуальне рішення, не становить порушення вимог ст. 290 КПКУ та не впливає на допустимість доказів.

12.Відсутня постанова про призначення прокурора для підтримання державного обвинувачення в суді, постанова про зміну прокурорів на прокурора ОСОБА_34 для підтримання обвинувачення є незаконною, оскільки не було постанови про створення групи прокурорів.

Такі твердження є надуманими, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст. 37 КПКУ, яка регламентує порядок призначення та зміни грипу прокурорів, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті (ч.2 ст. 37 КПКУ).

Перевіркою матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 не встановлено порушень зазначених вимог закону щодо порядку призначення та зміни групи прокурорів.

В матеріалах справи наявні постанова про призначення групи прокурорів від 01.11.2018 (том 4), постанова керівника Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_35 від 07.03.2019 року про доручення здійснення підтримання державного обвинувачення прокурору ОСОБА_36 (том №1) та постанова за підписом в.о. заступника керівника Приморського окружної прокуратури від 31.08.2021 про зміну групи прокурорів (том №2).

Відповідно зазначених процесуальних рішень, у даному кримінальному провадженні до групи прокурорів входили усі прокурори, які приймали участь на досудовому розслідуванні та підтримували державне обвинувачення в суді. В тому числі ОСОБА_10 , ОСОБА_27 , ОСОБА_34 та ОСОБА_24 .

Доводи захисника про те, що керівник органу прокуратури мав ухвалити окреме процесуальне рішення щодо визначення групи прокурорів, які мають підтримувати державне обвинувачення в суді, не ґрунтується на положеннях діючого КПКУ.

13.Постанова про призначення групи слідчих винесена не уповноваженою особою не керівником органу досудового розслідування, а т.в.о. заступника начальника СВ Шевченківського відділу поліції.

Суд не приймає до уваги дані твердження, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 39 КПКУ керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Згідно із п.8 ч.1 ст. 3 КПКУ керівник органу досудового розслідування це - начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, органу безпеки та заступники зазначених посадових осіб, які діють у межах своїх повноважень, перший заступник або заступник Директора Державного бюро розслідувань, заступник директора територіального управління Державного бюро розслідувань, керівник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу органу Державного бюро розслідувань, керівник Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів органу Бюро економічної безпеки України, керівник Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, а також заступники зазначених посадових осіб, які діють у межах своїх повноважень.

Таким чином, в розумінні наведених положень ст. 3 КПКУ т.в.о. заступника начальника СВ Шевченківського відділу поліції ОСОБА_22 , яка соєю постановою від 03.10.2018 року призначила групу слідчих у даному кримінальному провадженні, є уповноваженою особою на ухвалення такого процесуального рішення, як заступник начальника слідчого відділення органу Національної поліції (т.3 а.с. 5).

14.Протокол затримання ОСОБА_6 складено неуповноваженою особою слідчим ОСОБА_21 , яка не входила до групи слідчих.

Дані безпідставні твердження захисника спростовуються постановою т.в.о. заступника начальника СВ Шевченківського відділу поліції ОСОБА_22 від 31.10.2018, згідно із якою у кримінальному провадженні №0002996 від 31.10.2018 року призначено групу слідчих, до якої в тому числі входила ОСОБА_21 та ОСОБА_19 (т.3 а.с. 5).

15. ОСОБА_6 було затримано всупереч вимогам ст. 208 КПКУ, оскільки затримання відбулося не відразу та не на місці вчинення злочину.

Суд такі доводи сторони захисту теж вважає необґрунтованими.

Відповідно до положень ч.1 ст. 208 КПКУ уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:

1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України;

4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

Як встановлено судом із матеріалів справи, злочин було вчинено ОСОБА_6 31.10.2018 о 17 годині в м.Одесі по вул. Французький бульвар 85/6.

Відповідно до протоколу від 31.10.2018 року (т.3 а.с.37), складеного слідчим ОСОБА_21 , ОСОБА_6 був затриманий цієї ж доби о 22 годині 30 хвилин на Старосінній площі в м.Одесі, тобто на відстані більше 3 кілометрів від місця події, на подолання якої потрібно не менше 30 хвилин.

Обставини фактичного затримання встановлено із показань оперуповноваженного Шевченківського відділу поліції у м.Одесі ОСОБА_37 , який пояснив у суді, що 31.10.2018 року він отримав інформацію про відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_38 , після чого приймав участь у розкритті даного злочину. Спочатку було затримано ОСОБА_31 , який пояснив, що інший співучасник перебуває в районі залізничного вокзалу м.Одеси. Після прибуття в район залізничного вокзалу, ОСОБА_32 вказав на ОСОБА_6 , як на співучасника злочину.

Таким чином із наведеного вбачається, що ОСОБА_39 було затримано під час переслідування приблизно через п`ять годин після вчинення злочину, оскільки на нього безпосередньо вказав співучасник ОСОБА_40 .

Положеннями ст. 208 КПКУ не встановлені конкретні часові межі для затримання особи. В них зазначено, що може бути затримана особа, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Суд вважає, що в даному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, поведінку ОСОБА_6 , який залишив місце події та перебував в районі залізничного вокзалу, приймаючи до уваги що на нього вказав ОСОБА_32 , та те що затримання відбулося в межах однієї доби і для цього необхідно було здійснювати розшукові заходи, не було порушено вимоги ст. 208 КПКУ.

16.Затримання ОСОБА_6 і його обшук проведено без понятих і захисника.

Суд критично оцінює дані доводи сторони захисту.

По-перше, КПКУ не передбачено участі понятих чи захисника під час затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

По-друге, як вбачається зі змісту протоколу затримання від 31.10.2018, під час його складання був присутній захисник за призначенням, що спростовує доводи сторони захисту у повному обсязі ( т.3 а.с.37-39).

17.Повідомленя про підозру ОСОБА_6 вручено не уповноваженою особою слідчим ОСОБА_21 .

Дані твердження не відповідають дійсності, оскільки як суд зазначав вище, слідчий ОСОБА_21 на підставі постанови т.в.о. заступника начальника СВ Шевченківського відділу поліції ОСОБА_22 від 31.10.2018 у кримінальному провадженні №0002996 від 31.10.2018 року входила до складу групи слідчих (т.3 а.с. 5).

18.Слідчий ОСОБА_21 повідомила про підозру ОСОБА_6 і ОСОБА_41 1.11.2018 року і допитала останнього, утім в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості щодо часу вручення підозри і допиту обвинувачених.

Такі доводи захисника ОСОБА_13 ґрунтуються на недоліках реєстру матеріалів досудового розслідування, оцінку яким суд надавав вище. Дані порушення не є істотними, не впливають на допустимість отриманих доказів та не свідчать про порушення права на захист.

19.Додатковий допит потерпілого ОСОБА_16 проведено після відкриття матеріалів сторонам кримінального провадження.

Дані доводи є безпідставними, оскільки відповідно до протоколу додатковий допит потерпілого ОСОБА_16 було проведено слідчим ОСОБА_19 20.11.2018 року, в той час як повідомлення про відкриття матеріалів кримінального провадження здійснено 30.11.2018 (т3. а.с. 112,138).

20.В справі з розгляду питання про обрання запобіжного заходу від 2.11.2018 року відсутній номер провадження, прізвища і підпис потерпілого та інші обов`язкові реквізити.

Суд вважає, що зазначені обставини жодними чином не впливають на доведеність вини ОСОБА_6 і допустимість доказів.

21.Наявні невідповідності щодо часу в протоколі огляду місця події і реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Суд вкотре звертає увагу, що такі доводи захисника ОСОБА_13 ґрунтуються на недоліках реєстру матеріалів досудового розслідування, оцінку яким надано вище. Дані порушення мають місце, утім не є істотними, не впливають на допустимість отриманих доказів та не свідчать про порушення права на захист.

22.Порушено процедуру вязття під вартою і продовження строків тримання під вартою.

Суд, не вдається в оцінку зазначених процедур, оскільки вони жодним чином не впливають на ухвалення остаточного рішення по суті висунутого обвинувачення. Крім цього, суд звертає увагу сторони захисту, що під час судового розгляду значна кількість рішень про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою піддавалася ревізії апеляційним судом.

23.Не було висунуто обґрунтованої підозри і обвинувачення.

Такі твердження не грунтуються на матеріалах справи, в яких наявні письмове повідомлення про підозру, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та обвинувальний акт.

Оцінку обґрунтованості підозри надав слідчий суддя при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідність обвинувального акту вимогам КПКУ перевірена судом у підготовчому судовому засіданні.

Так, відповідно до вимог ст. 291 КПКУ обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем. Обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Перевіркою встановлено, що обвинувальний акту відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 187 ККУ, загалом відповідає вимогам КПКУ, підстав для його повернення прокурору не було.

Зазначене у обвинувальному акті формулювання обвинувачення є конкретним, фактичні обставини кримінального правопорушення викладені такими, які прокурор вважав встановленими. Зміст обвинувального акту дає підстави вважати, що стороні захисту мало бути зрозуміло суть викладеного обвинувачення, від якого необхідно захищатися. А тому порушення права на захист не вбачається.

24.В реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що 30.11.2018 року слідчий ОСОБА_19 вручила підозру за ч.2 ст. 186 ККУ, з відміткою про вручення 29.11.2018 року слідчим ОСОБА_21 , утім згідно із відповіді із Одеського слідчого ізолятора 29.11.2018 року ОСОБА_6 не доставляли до органів поліції.

Оцінку цим неузгодженостям суд надав вище та вважає їх такими, що пов`язані із недбалістю слідчих під час складання чи заповнення протоколів про проведення слідчих і процесуальних дій а також процесуальних документів в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який носить інформативний характер.

25.В реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що обвинувальний акт ОСОБА_6 вручено 30.11.2018 року за ч.2 ст. 186 ККУ слідчим ОСОБА_21 , утім в матеріалах справи наявний обвинувальний акт за ч.2 ст.187 ККУ, підписаний слідчим ОСОБА_19 , яка того дня не відвідувала ОСІ.

Оцінку цим невідповідностям суд також надав раніше та вважає їх такими, що пов`язані із недбалістю слідчих під час складання чи заповнення протоколів про проведення слідчих і процесуальних дій а також процесуальних документів і реєстру матеріалів.

26.Доручення на відкриття матеріалів досудового розслідування надано прокурором ОСОБА_42 слідчому ОСОБА_19 , проте повідомлення і протокол склала слідчий ОСОБА_21 .

На думку суду, враховуючи, що слідчий ОСОБА_21 , входила до групи слідчих у даному кримінальному провадженні, то в даному випадку не допущено істотних порушень вимог КПКУ. Яким чином дане не істотне порушення вплинуло на реалізацію прав стороною захисту і на справедливість процесу, сторона захисту не зазначає.

27.Протокол затримання Боровського складений до внесення відомостей до ЄРДР та за відсутності захисника.

Такі твердження сторони захисту теж є безпідставними, з огляду на таке.

Згідно із витягу із ЄДРДР 31.10.2018 року о 20:20 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 ККУ, у кримінальному провадженні №0002996. Органом досудового розслідування зазначено Шевченківське ВП Приморського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області. До групи слідчих, в тому числі, включені слідчі ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які в подальшому приймали участь у досудовому розслідуванні (а.с.1 тому №3).

Водночас згідно із протоколом затримання ОСОБА_6 (т.3 а.с.37), останній був затриманий 31.10.2018 року о 22 годині 30 хвилин. Тобто майже через дві години після внесення відомостей до ЄРДР.

Суд вважає, що таким чином сторона захисту намагається маніпулювати, звертаючи увагу на час реєстрації провадження (23:25 хв.), а не на час внесення відомостей до ЄРДР (20:20 хв.).

Відповідно до ч.2 ст. 214 КПКУ досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Суд звертає увагу, що внесення слідчим, прокурором відомостей до ЄРДР і реєстрація кримінального провадження в автоматизованій системі відповідно до Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення - є різними діями, які завжди не збігаються у часі та відомості про які окремо зазначаються у витягу з ЄРДР.

28.Протокол пред`явлення для впізнання ОСОБА_6 складений без участі адвоката, відомості про нього в реєстрі матеріалів відсутні.

Суд критично оцінює такі доводи сторони захисту, оскільки в реєстрі матеріалів досудового розслідування містяться, хоча і без повних реквізитів, утім достатні відомості, які дозволяють зробити висновок про таку слідчу дію, як пред`явлення особи для впізнання. Такі відомості узгоджуються із матеріалами справи, з яких вбачається, що 01.11.2018 потерпілому ОСОБА_16 були пред`явлені для впізнання затримані ОСОБА_6 та ОСОБА_40 .

На чому ґрунтуються доводи захисника про обов`язкову участь захисника під час такої слідчої дії не зрозуміло, оскільки діючий КПКУ таких положень не містить.

29.Протокол огляду місця події за участю ОСОБА_31 складався 1.11.18 о16-16 г.50 хв. без участі адвокатів, а вилучені речові докази належним чином не упаковані. Водночас згідно реєстру огляд проведено о 10 20 10 40 годині.

Суд вважає такі твердження безпідставними, оскільки діючий КПКУ не передбачає обов`язкової участі захисника під час огляду місця події за участі підозрюваної особи у кримінальному провадженні, в якому участь не є обов`язковою.

Оцінку розбіжностям у реєстрі матеріалів досудового розслідування суд надав вище.

Щодо належного пакування речових доказів сторона захисту не зазначає як це пов`язано із достовірністю відомостей, які вони містять, і яким чином вплинуло на результати досудового розслідування та реалізацію права на захист.

Крім цього, суд під час огляду в судовому засіданні не встановив істотних порушень порядку пакування речових доказів, на яких були наявні бірки з відповідними позначеннями від 08.11.2018 року, тобто в день коли вони оглядалися слідчим за участю понятих та ухвалювалося рішення про долучення речових доказів (а.с. 100-111 т.3). Відсутність на бірках прізвища слідчого чи понятих, за умови що надані речові докази відповідали опису в протоколі огляду та протоколі затримання, не вливає на допустимість даних доказів.

Також доводи захисника ОСОБА_13 щодо недопустимості усіх речових доказів зводяться до того, що під час огляду в суді речей, які були вилучені 31.10.2018 року під час затримання у ОСОБА_31 (рюкзак з речами), буди наявні інші речі, як то дисконтні картки, станок для бриття, паспорт на ім`я ОСОБА_43 , інші невпізнані предмети, що не зазначені в протоколі затримання і протоколі огляду речових доказів. Такі доводи суд теж відхиляє, оскільки наявність серед речей у рюкзаку затриманого предметів, які очевидно не представляли інтерес для слідства, не спростовує факт вилучення та приєднання до матеріалів справи у спосіб, передбачений законом, речових доказів.

Суд ввважає, що наявність серед речових доказів предметів, які хоча фактично вилучалися, утім не оглядалися слідчим і не приєднувалися до матеріалів справи не є істотним порушенням.

Щодо вказаних речових доказів не проводилися експертні дослідження, що виключає можливість спотворення даних чи похідних доказів.

Тому суд не бере до уваги зазначені твердження сторони захисту щодо недопустимості усіх речових доказів, як необґрунтовані.

30. Щодо речового доказу ножа, вилученого у ОСОБА_31 під час затримання, не проведено експертизу з метою з`ясування чи відноситься від до холодної зброї. Дана обставина, на думку захисника, впливає на правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

Суд не погоджується з цими доводами захисника з огляду на таке.

З об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного, зокрема, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу.

При цьому форма висловлення погрози не обмежується конкретними словами про можливе застосування насильства, вона має місце й тоді, коли винна особа, зокрема, своїми жестами, демонстрацією зброї або інших предметів, які потерпілий об`єктивно може розцінити як такі, що при їх застосуванні його здоров`ю чи життю загрожуватиме небезпека, бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, то ця погроза буде реалізована, а в потерпілого дійсно таке враження склалося.

Потерпілий ОСОБА_44 під час допиту в суді та на досудовому розслідуванні чітко і послідовно вказував, що обвинувачені по черзі погрожували йому застосуванням одного і того ж ножа, при цьому перерізали ремінь сумки та пошкодили ножем його одяг.

Підстав сумніватися в показаннях потерпілого у суду не має, оскільки ці показання є послідовними й узгоджуються між собою та з обставинами, встановленими у кримінальному провадженні.

На підставі досліджених доказів судом встановлено, що обвинувачені, маючи при собі ножа, здійснили зненацька, у нелюдному місці, напад на потерпілого, тримаючи по черзі в руках ніж, таким чином демонструючи його потерпілому, що останній об`єктивно сприйняв як реальну загрозу.

Тому за вказаних установлених судом фактичних обставин кримінального провадження дії особи за ч. 2 ст. 187 КК України кваліфіковано стороною обвинувачення правильно.

Водночас в даному випадку немає жодного значення для кваліфікації дій обвинуваченого чи є застосоване знаряддя злочину у вигляді ножа холодною зброєю. А тому проведення такої експертизи не є обов`язковим.

31.Вручення зміненої підозри 29.11.18 року не було, оскільки слідчий цього дня не відвідував слідчий ізолятор.

Даним доводам суд надав оцінку вище, погоджується із тим, що в процесуальних документах наявні деякі невідповідності щодо часу, місця і особи, яка проводила процесуальну дію. Утім судом встановлено що такі розбіжності викликані недбалістю слідчих при заповненні протоколів та не спростовують факту, в даному випадку вручення повідомлення про зміну підозри, який засвідчив своїм підписом обвинувачений ОСОБА_6 .

Доводи сторони захисту про те, що підписи обвинуваченого у процесуальних документах є підробленими є голослівними та не підтверджені будь-якими доказами, окрім слів. Під час огляду матеріалів кримінального провадження в суді не встановлено очевидних ознак підробки в документах підписів ОСОБА_6 .

32.Протокол про надання тимчасового доступу до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_6 начебто складений в приміщенні Шевченківського ВП, куди обвинувачений не доставлявся, та складений в один час із протоколом відкриття матеріалів потерпілому ОСОБА_16 .

Щодо місця складання вказаного протоколу суд виклав свої висновки раніше та не вважає за доцільне повторюватися.

Щодо часу складання зазначених документів, який співпадає, то це є додатковим доказом недбалості і неуважності слідчого. Утім дана обставина не спростовує достовірності змісту протоколів щодо їх суті і результатів проведеної процесуальної дії.

33.Сторона захисту звертає увагу, що розписка ОСОБА_6 від 30.11.18 року про отримання копії обвинувального акту є підробленою, оскільки прокурор ОСОБА_42 того дня не відвідував ОСІ21, відповідне доручення прокурором було надано слідчому ОСОБА_45 , також був відсутній адвокат.

Судом встановлено, що в матеріалах справи (т.3 а.с.150) дійсно міститься розписка від 30.11.2018 року за підписом ОСОБА_6 про отримання копій обвинувального акту та матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

В статті 293 КПКУ зазначається, що одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.

Водночас законодавець не конкретизував чи має таку процесуальну дію виконати прокурор особисто чи вправі доручити іншим уповноваженим особам.

В загальній нормі права - п.4 ч.2 ст. 36 КПКУ передбачено право прокурора доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

В матеріалах справи наявне доручення прокурора від 30.11.2018 слідчому ОСОБА_19 про відкриття матеріалів досудового розслідування та вручення копій документів підозрюваним ОСОБА_6 та ОСОБА_41 (т.3 а.с.132).

Згідно із процесуальними документами та відповіді із ОСІ-21, цього ж дня слідчий ОСОБА_21 відвідувала слідчий ізолятор, при цьому очевидно виконувала вимоги ст. 290, 293 КПКУ.

Відповідно до положень КПУ участь захисника при врученні обвинувального акту не є обов`язковою.

За таких обставин, суд не зважаючи на встановлені порушення вимог ст. 293 КПКУ щодо суб`єкта, який має вручати підозрюваній особі обвинувальний акт, не вбачає істотних порушень КПКУ, які б призвели порушення права на захист чи мали наслідком недопустимість отриманих доказів. Тому відхиляє зазначені доводи сторони захисту.

34.В матеріалах справи наявні два протоколи огляду предметів від 08.11.2018, складені в один час слідчими ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , в яких наявні істотні суперечності щодо предмету огляду.

Дані твердження є безпідставними, оскільки відповідно протоколів огляду від 08.11.2018 (т.3 а.с.104,107) слідчим ОСОБА_21 проводився огляд речей, які були вилучені 01.11.2018 під час огляду неподалік місця події злочину за участю ОСОБА_31 , в той час як слідчий ОСОБА_19 провів огляд рюкзака з ножем, які були вилучені 31.10.2018 під час затримання ОСОБА_46 .

35.Протокол впізнання ОСОБА_6 є підробленим оскільки потерпілий заперечував проведення впізнання того дня та в додатках до протоколу на фотознімках відсутні поняті. Крім цього в реєстрі матеріалів не зазначено кого саме впізнавали.

Суд не приймає дані доводи до уваги з огляду на наступне.

По-перше, щодо недоліків реєстру матеріалів досудового розслідування суд висловив свою позицію вище та не вважає повторно оцінювати аналогічні обставини.

По-друге, та обставина, що на фотознімках до протоколу впізнання потерпілим ОСОБА_16 затриманого ОСОБА_6 від 01.11.2018 ( а.с.45 т.3) відсутні зображення потерпілих не спростовує результатів даної слідчої дії. Протокол впізнання відповідає загальним вимогам КПКУ, в ньому наявні прізвища усіх учасників слідчої дії та їх підписи. Будь-яких сумнівів у достовірності відомостей, які в ньому містяться, - не виникає.

36.Підписи ОСОБА_6 в матеріалах кримінального провадження є підробленими.

Такі твердження сторони захисту є безпідставними, голослівними та не ґрунтуються на будь-яких об`єктивних даних. Під час дослідження матеріалів кримінального провадження в суді не встановлено очевидних ознак підробки в наявних документах підписів ОСОБА_6 .

37. захист вважає, що навіть за умови допустимості, наявних доказів недостатньо для ухвалення обвинувального вироку, оскільки фактично все обвинувачення ґрунтується лише не показаннях потерпілого ОСОБА_16 і впізнанні ним обвинуваченого.

Оцінка доказів з точки зору їх належності, допустимості і достатності для встановлення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 ККУ, надана судом в розділі «аналіз доказів».

Підсумовуючи викладене, суд прийшов до наступних висновків щодо доводів сторони захисту.

Загалом доводи сторони захисту зводяться до наступного:

1.Сторона обвинувачення не довела належними, достатніми і допустимими доказами причетність ОСОБА_6 до інкримінованих злочинів.

2.Під час досудового розслідування допущено численні істотні порушення кримінального процесуального законодавства, зокрема, досудове розслідування та процесуальне керівництво проведено неуповноваженими особами; грубо порушено право обвинуваченого на захист; стороні захисту не відкриті матеріали кримінального провадження, що має наслідком недопустимість отриманих доказів.

3.Наявні розбіжності між матеріалами справи та реєстром матеріалів досудового розслідування щодо часу і місця проведення процесуальних дій та осіб, які їх здійснили, що має наслідком недопустимість доказів.

Щодо пункту першого доводів сторони захисту.

Суд провів детальний аналіз кожного доказу та їх сукупності з точки зору допустимості, належності, взаємозв`язку і достатності, та прийшов до висновку, що в даному кримінальному провадженні поза розумним сумнівом доведено як подію злочинів, так і особу, яка їх вчинила ОСОБА_6 . Детальний аналіз доказів наведено у вироку вище.

Щодо пункту другого доводів сторони захисту.

Доводи стороно захисту про те, що під час досудового розслідування допущено чисельні істотні порушення кримінального процесуального законодавства, зокрема, досудове розслідування та процесуальне керівництво проведено неуповноваженими особами; грубо порушено право обвинуваченого на захист; стороні захисту не відкриті матеріали кримінального провадження спростовані у повному обсязі наданими матеріалами кримінального провадження, з якими сторона захисту була ознайомлена.

Щодо пункту третього доводів сторони захисту.

В матеріалах справи дійсно наявні окремі розбіжності між матеріалами справи та реєстром матеріалів досудового розслідування щодо часу і місця проведення процесуальних дій та осіб, які їх здійснили, тощо.

Обґрунтовану оцінку даним обставинам суд теж надав у даному вироку. При цьому звернув увагу, що реєстр матеріалів досудового розслідування не слід ототожнювати з описом матеріалів досудового розслідування і на підставі його дослідження робити висновок про не відкриття матеріалів досудового розслідування після його завершення чи фальсифікації доказів.

Головним призначенням цього додатку до обвинувального акта є надання відомостей стосовно ключових рішень у кримінальному провадженні. Така правова позиція міститься у рішенні ВС ККС від 23.11.2022 року у справі № 373/108/16-к.

Суд встановив, що такі порушення, хоча і мали місце, утім не є істотними, оскільки не призвели до істотних негативних наслідків, грубого порушення права на захист та не мають наслідком недопустимість отриманих доказів.

Разом з цим, неналежне оформлення процесуальних документів та реєстру матеріалів досудового розслідування носять системний характер, оскільки такі порушення наявні у більшості кримінальних проваджень, які підслідні органам національної поліції. Наявність вказаних порушень, істотно ускладнює розгляд справ, приводить до тяганини, втрати матеріалів, та перешкоджає ефективному виконанню завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПКУ.

За наведених обставин суду вважає за необхідне звернути увагу керівництва прокуратури та органу досудового розслідування на встановлені порушення з метою їх недопущення у майбутньому.

Судова практика щодо постановлення окремої ухвали (https://reyestr.court.gov.ua/Review/97771973, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду, постанова від 14.06.2021 у справі № 686/9636/18):

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду виснувала, що системний аналіз кримінального процесуального закону дозволяє зробити висновок про наявність, зокрема, у апеляційного суду процесуальних повноважень на постановлення ухвал, якими інформують уповноважені органи про встановлені по справі факти порушення закону для подальшого застосування відповідних заходів, у зв`язку з чим вважала за необхідне відступити від позиції щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеній у раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 19 листопада 2020 року з метою забезпечення єдності судової практики».

Обов`язок, за наявності на те підстав, звертати увагу державних органів, громадських організацій або посадових осіб на встановлені по справі факти порушення закону, причини і умови, що сприяли вчиненню злочину і вимагають вжиття відповідних заходів, або виявленні порушення прав громадян та інші порушення закону, допущені при провадженні дізнання, досудового слідства або при розгляді справи нижчестоящим судом, покладався КПК 1960 року на суд шляхом винесення окремої ухвали чи постанови.

Невичерпний перелік підстав для винесення такого виду судових рішень, безпосередня функція яких слугувала ефективним засобом дотримання законності та забезпечення судом захисту прав і свобод людини, визначався статтями 23- 2, 380, 400-2 КПК 1960 року.

Діючий КПК не урегульовує питання постановлення такого виду судових рішень, як то окрема ухвала чи постанова, які би надавали можливість суду звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб з метою належного реагування на встановлені у ході судового розгляду порушення закону, прав і основоположних свобод людини органом досудового розслідування чи судом нижчестоящої інстанції.

Отже, системне та теологічне (цільове) тлумачення норм, закріплених у пункті 10 частини 1 статті 3, статтях 91, 110, 369, 371, 372 та 419 КПК дає змогу дійти висновку про те, що рішення судів будь-якої інстанції приймаються у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, спрямовані на досягнення завдань кримінального провадження, постановлені або ухвалені в межах судового розгляду, встановлених для відповідного виду провадження.

Тобто, процесуальні рішення ухвалюються для встановлення і закріплення кримінальними процесуальними засобами ознак вчиненого кримінального правопорушення, доведеності винуватості (невинуватості) осіб, які його вчинили під час кримінального провадження, інших обставин, передбачених статтею 91 КПК, с також задля забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, Верховний Суд вбачає за можливе ухвалення рішень, які не пов`язані із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, проте, постановлення таких ухвал має зумовлюватися позитивним впливом на ефективність здійснення правосуддя у конкретному кримінальному провадженні та забезпеченням конституційного права на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України.

Враховуючи наведене, ст. 1-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Звернути увагу керівництва Приморської окружної прокуратури та Відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП України в Одеській області на виявлені порушення з метою реагування.

Копію ухвали направити до Приморської окружної прокуратури та Відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП України в Одеській області

Ухвала протягом семи днів може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Головуючий: ОСОБА_47