Провадження № 11-кп/824/2647/2025 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

10 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2024року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0001935 обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Козятин Вінницької області, з середньою спеціальною освітою, який неодружений, пільг та утриманців не має, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.03.2015 за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, ухвалою Козятинського районного суду Вінницької області від 05.10.2015 звільнення від відбування покарання скасовано; вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2016 за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; вироком Святошинського районного суду міста Києва від 07.11.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. (штраф не сплачено),

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 6 місяців арешту;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, призначене вироком Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року, ухвалено виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту затримання, тобто з 29 листопада 2023 року.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту, заволодіннямчужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно та таємному викраденнічужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 16.10.2023 близько 14 години 30 хвилин, перебуваючи біля приміщення аптеки, яка розташована за адресою: м. Київ, пр.-т. Берестейський, 104-а, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, придбав у невстановленої особи за 50 грн. таблетку білого кольору, що містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,022 г, а тим самим незаконно придбав наркотичний засіб без мети збуту, який в подальшому заховав до правої кишені штанів, у які був одягнутий, тим самим почав незаконно зберігати вказаний наркотичний засіб без мети збуту.

Того ж дня близько 14 години 50 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Депутатська, 11, ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції, яким повідомив, що зберігає при собі наркотичний засіб метадон, та на законну вимогу яких, у присутності понятих з правої кишені власних штанів, добровільно видав одну таблетку яка містить наркотичний засіб метадон масою 0,022 г.

Крім того, ОСОБА_7 , 14.11.2023 приблизно о 13 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т. Палладіна, 4, помітив раніше незнайомого йому громадянина ОСОБА_8 , з яким останній познайомився та відпочивав у приміщенні «Кафе №39». Після цього ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 направились до торгівельного центру «Новус», що за адресою: м. Київ, пр-т. Палладіна, 7.

Перебуваючи за вищевказаною адресою, не маючи офіційного місця роботи та інших джерел доходів, будучи у скрутному матеріальному становищі, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, ОСОБА_7 будучи раніше судимим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, маючи не зняті та не погашені у законному порядку судимості вирішив заволодіти майном громадянина ОСОБА_8 .

З метою виконання свого злочинного умислу направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, приблизно о 15 годині 00 хвилин 14.11.2023, продовжуючи перебувати за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 попросив у ОСОБА_8 здійснити телефонний дзвінок в особистих потребах з його мобільного телефону на що ОСОБА_8 погодився та надав для здійснення телефонного дзвінка свій мобільний телефон марки «Motorola XT2341-3 moto g14», 4/128 GB, сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , p/н: НОМЕР_3 , вартістю 4665 грн. 57 коп.

В подальшому, отримавши шляхом обману чуже майно, що належить ОСОБА_8 та маючи змогу розпорядитись ним на власний розсуд, скористався тим, що ОСОБА_8 знаходиться у вбиральні, пішов у невідомому напрямку, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, 19.11.2023, у денний час доби, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що в Україні введено воєнний стан, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу проник до квартири АДРЕСА_4 , звідки повторно таємно викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 12», чорного кольору, 8/256 GB, вартістю 6252 грн. 18 коп., який належить потерпілій ОСОБА_9 .

Не маючи офіційного місця роботи та інших джерел доходів, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, ОСОБА_7 вирішив повторно, таємно викрасти чуже майно, з метою обернення його на свою користь та особистого збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 , попередньо знаючи, що користувач квартири ОСОБА_10 спить та двері квартири не замкнені, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, зайшов у середину квартири, де пройшов до кімнати. У кімнаті, ОСОБА_7 взяв мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 12», чорного кольору, 8/256 GB, вартістю 6252 грн. 18 коп., який належить потерпілій ОСОБА_9 та який знаходився на ліжку, тим самим заволодів ним.

Після чого, ОСОБА_7 направився у невідомому напрямку, розпорядившись майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 6252 грн. 18 коп..

Не погоджуючись з вказаним вироком обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити покарання шляхом пом`якшення.

Зазначає, що при призначенні покарання, судом не взято до уваги його щире каяття.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Вказаних вимог закону місцевим судом дотримано в повній мірі.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації, не працює, неодружений, пільг та утриманців не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням зазначеного, судом першої інстанції призначено ОСОБА_7 покарання в межах санкцій інкримінованих кримінальних правопорушень, із застосуванням вимог ст. 70 КК України.

На переконання колегії суддів, місцевим судом належно проаналізовано всі обставини, про які зазначає в апеляційній скарзі обвинувачений, та призначено покарання, яке у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним та достатнім для виправлення, перевиховання ОСОБА_7 , попередження скоєння ним нових злочинів, а також домірне скоєному.

Підстав вважати призначене судом першої інстанції покарання явно несправедливим, через суворість, колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог поданої апеляційної скарги і не знаходить підстав для зміни вироку, а тому апеляційну скаргу залишає без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргуобвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Суддя Суддя Суддя