Справа № 173/1864/25
Провадження №1-кс/173/266/2025
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

21 липня 2025 року м. Верхньодніпровськ

Cлідчий суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Верхньодніпровська клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000352 від 19.07.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, із середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби під час мобілізації, солдата на посаді стрілка військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 09.08.2016 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнений 27.04.2018 Криворізькою ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;

- 05.08.2020 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 21.09.2021 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.08.2020, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці. Звільнений 15.12.2023 Синельниківською ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;

- 14.01.2025 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці, вирок набрав законної сили 14.02.2025 року.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2025 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

У клопотанні слідчий зазначає, що підозрюваний має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнаними, як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою як до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають йому достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 спробує:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення, яке карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років. Обґрунтуванням вказаного ризику при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , є те, що відповідно до п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках та встановленою процедурою, при цьому ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення;

- незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій, слідчий зазначає, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Також, враховуючи, що підозрюваний має доступ до матеріалів кримінального провадження, в тому числі до анкетних даних потерпілого у кримінальному провадженні, що у поєднанні з тяжкістю злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , та суворості покарання, яке загрожує йому у випадку доведення вини, з метою уникнення встановленої законом відповідальності є досить високим ризик того, що перебуваючи на волі підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні шляхом погроз або застосуванням насильства, з метою відмови або зміни в подальшому ним свідчень. Крім того слід зазначити, що ризик впливу на свідків існує не лише на етапі досудового розслідування, а й у подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, дослідження їх судом;

- вчинити інші кримінальні правопорушення, підтверджується тим, що ОСОБА_5 вже був засуджений у 2025 році за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам.

Копії клопотання та матеріалів, що його обґрунтовують, вручені підозрюваному ОСОБА_5 21 липня 2025 року о 09 год. 35 хв., про що свідчить розписка останнього.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити посилаючись на його обґрунтованість.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував щодо поданого клопотання.

Захисника підозрюваного адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію підозрюваного, проте висловив думку, що місце військовослужбовця захищати країну на позиціях.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України 19 липня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000352.

19 липня 2025 року о 20 год. 50 хв. затримано ОСОБА_5 в порядку ч. 4 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

20 липня 2025 року, підозрюваному ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та вручено копію повідомлення про підозру і пам`ятку з процесуальними правами та обов`язками підозрюваного.

Так, 19.07.2025 близько 14:33 год. військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 , перебуваючи у АДРЕСА_2 , у якому знаходилась його співмешканка ОСОБА_8 , керуючись раптово виниклим умислом, направленим на грубе порушення громадського порядку, із мотивів явної неповаги до суспільства, бажаючи продемонструвати зневагу до існуючих норм моралі в суспільстві, та протиставляючи себе іншим присутнім громадянам, використовуючи нікчемний привід, використовуючи заздалегідь заготовлений предмет у вигляді гранати, умисно привів у дію запал даної гранати, та кинув її біля воріт даного домоволодіння. У результаті вибуху гранати, уламком поранено у живіт гр-на ОСОБА_9 , 1971 р.н., який мешкає у сусідньому домоволодінні, а також пошкоджено автомобіль ОСОБА_8 , марки Ауді А 4 д.н. НОМЕР_2 . (ЖЄО 8415)

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_9 дав наступні показання: що на даний час він мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . 19.07.2025 о 14:20 йому зателефонувала його дочка ОСОБА_8 та повідомила, що гр. ОСОБА_5 , який перебував під дією невідомих речовин, прийшов до її домоволодіння і почав їй погрожувати та говорив, що вбив людину, що йому нічого втрачати і він їх порішає. ОСОБА_9 одразу прийшов до дочки додому, за адресою: АДРЕСА_2 . Прийшовши на місце, ОСОБА_10 там не було, були тільки його дочка та внуки ОСОБА_11 15 років та ОСОБА_12 9 років, та через 2-3 хвилини під`їхали свати ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Дочка ОСОБА_8 розповіла йому, що ОСОБА_10 цього ж дня до неї приходив та попросив, щоб вона його вивезла з Верхівцево, бо він вбив людину. Дочка відмовилася вивозити його з Верхівцево і через це він почав погрожувати їй.

О 14:35 того ж дня до домоволодіння дочки де вони всі перебували повернувся ОСОБА_15 , який в правій руці тримав гранату, лівою рукою він зірвав кільце гранати та кинув її в сторону автомобіля доньки Ауді А 4» д.н. НОМЕР_2 . Граната одразу вибухнула, один уламок попав в живіт ОСОБА_9 , а також три уламки попали в собаку доньки, а саме в лопатку та лапи. Решта сім`ї стояли між двома машинами і не постраждали, а ОСОБА_9 знаходився біля хвіртки. Уламок йому в тіло потрапив не глибоко та він не втрачав свідомість. Свати одразу ж викликали швидку та поліцію, а ОСОБА_10 кудись втік. По приїзду швидкої ОСОБА_9 надали першу медичну допомогу та повезли до 8 лікарні. На ШМД йому поставили діагноз осколкове ураження шлункової порожнини. По приїзду на 8 лікарню його прооперували, уламок не знайшли, почистили рану та зашили.

За приписами ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого погодженого з прокурором або за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину та триває два місяці.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Обґрунтованість підозри передбачає наявність фактів чи свідчень, здатних переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

В судовому засіданні встановлено, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, достатньою мірою підтверджується копіями доказів, що містяться у матеріалах справи:

-протоколами допиту свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 від 19.07.2025 згідно з яким останні пояснили, що 19.07.2025 близько 15 год. 30 хв. до їх сина зателефонував онук та попросив про допомогу, оскільки колишній співмешканець їх невістки ОСОБА_5 прийшов до них додому та погрожує матері фізичною розправою. Коли вони приїхали на місце, ОСОБА_5 зірвав кільце з гаранти та кинув її після чого втік з місця події;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 20.07.2025 згідно з яким останній пояснив, що 19.07.2025 о 14 год. 20 хв. йому зателефонувала донька ОСОБА_8 та попросила про допомогу, оскільки колишній співмешканець ОСОБА_5 погрожував їй фізичною розправою. Він прийшов додому до доньки, також приїхали свати та з`явився ОСОБА_5 який в руці тримав гранату, зірвав кільце та кинув її в бік автомобіля доньки. Пролунав вибух, уламок потрапив йому в живіт;

-письмовими поясненнями ОСОБА_5 згідно з яким останній пояснив, що є військовослужбовцем і перебуває в СЗЧ. Через те, що побив людину та вона померла, попросив знайому ОСОБА_8 вивезти його з міста, але вона йому відмовила. Після чого він прийшов поговорити з нею, вони сварились, він під час сварки хапав її за волосся. Потім пішов додому, взяв гранату, повернувся до ОСОБА_18 та біля будинку витягнув чеку та кинув гранату в бік автомобіля.

Наведеного вище достатньо для висновку, що підозра на даній стадії кримінального провадження відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

У судовому засіданні слідчим та прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду, з огляду на суворість покарання, яке може понести ОСОБА_5 , в разі доведення його вини, за тяжке кримінальне правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років та яке може бути визнане ним більш небезпечним ніж втеча. Отже тяжкість ймовірного покарання та ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 значно підвищують ризик переховування його від органів досудового розслідування та суду на перших етапах притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, доведений і ризик незаконного впливу на свідків, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 особисто знайомий з потерпілим та свідками у кримінальному правопорушенні та йому відомо місце її проживання, у зв`язку з чим підозрюваний може спробувати умовити, погрожувати, змушувати або іншим чином впливати на свідків з метою зміни ними показань, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню. За таких обставин, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Доведений і ризик можливості вчинення іншого злочину, оскільки підозрюваний раніше судимий за вчинення умисного злочину, знову підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину. Вказані дії ОСОБА_5 свідчать про те, що він на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та схильний до вчинення злочинів.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя вважає неможливим застосування щодо ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні та встановлених в судовому засіданні та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому в достатній мірі оцінено в сукупності також такі обставини: обґрунтованість підозри ОСОБА_5 в інкримінованому кримінальному правопорушенні; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини за злочин, у вчиненні якого він підозрюється; особу підозрюваного не одружений, є військовослужбовцем, раніше судимий за вчинення умисного злочину, за місцем проживання характеризується негативно через надходження скарг від громадян.

Приймаючи до уваги вагомість наявних доказів, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, з правовою кваліфікацією, для даної стадії досудового розслідування за ч. 4 ст. 296 КК України; тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні; дані про особу підозрюваного, конкретні обставини інкримінованого злочину, та наявність ризиків, які дає підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого і застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з дня його затримання, а саме по 16 вересня 2025 року включно в умовах гауптвахти оскільки останній є військовослужбовцем.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 182 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Приймаючи до уваги, те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з застосуванням бойової гранати в громадському місці де знаходилась велика кількість людей, судом не визначається розмір застави.

Разом з тим слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

На підставі викладеного і керуючись ст. 176-178, 183, 193-198, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання слідчого СВ ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000352 від 19 липня 2025 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти по 16 вересня 2025 включно.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора.

На ухвалу слідчого судді учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1