Справа № 296/4297/25
УХВАЛА

Іменем України

24 квітня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

законних представників підозрюваного - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшої слідчої в ОВС слідчого відділу УСБУ в Житомирській області ОСОБА_4 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Садове, Коростишівського р-ну, Житомирської обл., громадянина України, є учнем 11-го класу Старосілецього ліцею Старосілецької сільської ради, фактично проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.2 ст.258 КК України, у кримінальному провадженні №0000038 від 28.02.2025, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ в Житомирській області підполковник юстиції ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 (шістдесят) днів, без визначеного розміру застави.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначає, що у провадженні слідчого відділу УСБУ в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження № 0000038 від 28.02.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 не пізніше 25.02.2025 (точного часу не встановлено), використовуючи ПЗ для обміну миттєвими повідомленнями «Тelegram», вступив у попередню злочинну змову з невстановленою на даний час особою з ніком « ОСОБА_9 » та переслідуючи корисливі мотиви, на пропозицію останнього надав свою згоду на вчинення терористичного акту з метою порушення громадської безпеки та залякування населення.

В подальшому ОСОБА_5 від невстановленої особи з ніком « ОСОБА_9 » в месенджері «Telegram» отримав детальні інструкції по виготовленню саморобного вибухового пристрою, а саме щодо способу та засобів, які для цього потрібно.

У період з 25.02.2025 по 28.02.2025 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на вчинення терористичного акту, на виконання детальних інструкцій невстановленої особи з ніком « ОСОБА_9 » ОСОБА_5 придбав предмети і речовини для подальшого виготовлення на їх основі саморобного вибухового пристрою, які розмістив за адресою: АДРЕСА_1 .

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на вчинення терористичного акту, на виконання детальних інструкцій невстановленої особи з ніком « ОСОБА_9 » ОСОБА_5 не пізніше 28.02.2025 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , з вищевказаних придбаних предметів й речовин виготовив саморобний вибуховий пристрій.

28.02.2025, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_5 , прибув на місце неподалік від Житомирської обласної військової адміністрації (м. Житомир, майдан ОСОБА_10 ) з метою встановлення саморобного вибухового пристрою для вчинення терористичного акту, однак довести свій злочинний намір не зміг, оскільки був затриманий співробітниками СБУ, а саморобний вибуховий пристрій вилучений.

28.02.2025 о 13 год. 01 хв. у даному кримінальному провадженні на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України затримано громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

У той же день, 28 лютого 2025 року громадянину України, ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України, а саме у готуванні до терористичного акту, тобто вчиненню вибуху, який створював небезпеку для життя чи здоров`я людини, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 01.03.2025 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяця, тобто до 28.04.2025, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Наявна інформація, отримана у ході досудового розслідування свідчить про те, що заявлені стороною обвинувачення при вирішенні питання щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, які передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час не зменшились і продовжують існувати.

Метою продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є необхідність запобігання ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити. Ризики є актуальними, оскільки підозрюваний є неповнолітньою особою, він може перетнути кордон, може вчиняти інші кримінальні правопорушення співпрацюючи з державою агресором та виготовляти вибухонебезпечні пристрої.

Адвокат ОСОБА_8 вказав, що підозрюваний повністю визнав вину, співпрацює зі слідством, розповів про складові вибухонебезпечного пристрою. Окрім того, ОСОБА_5 здійснив всі дії для того, що пристрій не спрацював. Через матеріальне становище сім`я не має можливості внести заставу, враховуючи зазначене та оскільки ОСОБА_5 співпрацює з правоохоронними органами захисник просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого адвоката, повністю визнав свою провину. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту.

Законні представники підозрюваного ОСОБА_11 (мати та батько) заперечили щодо задоволення клопотання. Просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Стверджували, що спроможні забезпечити належну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього обов`язків. На запитання суду повідомили що працевлаштовані.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З матеріалів клопотання вбачається, що 28 лютого 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України, а саме у готуванні до терористичного акту, тобто вчиненню вибуху, який створював небезпеку для життя чи здоров`я людини, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 01.03.2025р. підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяця, тобто до 28.04.2025р., з визначенням розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира № 296/4296/25 від 24.04.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000038 від 28.02.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України, продовжено до чотирьох місяців, тобто до 28.06.2025р.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається прокурор, є достатніми та дають підстави вважати, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.

Слідчий суддя враховує, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є особливо тяжким та містить безальтернативну санкцію позбавлення волі на тривалий період часу.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_5 не є особою призовного віку, що дає йому змогу безперешкодно перетнути державний кордон України.

Усвідомлюючи вказані факти, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Суд враховує, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, задля отримання грошових коштів (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Оцінюючи в сукупності вказані вище обставини, які передбачають застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких можливе продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ст.177 КПК України, не зменшились та виправдовують подальше утримання підозрюваного під вартою.

При цьому, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі Ілійков проти Болгарії №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відповідно до наявної в матеріалах справи психолого-педагогічної характеристики Стрілецького ліцею Старосілецької сільської ради Житомирської області, ОСОБА_5 має холеричний характер, відчуває потяг до нових вражень, самовпевнений, імпульсивний, оцінює себе неадекватно. За характером юнак різкий, емоційний, нестримний, схильний до обману. До чужої думки не прислухається, має своє власне бачення, робить все по своєму. Потребує постійного контролю, зокрема, за поведінкою зі сторони батьків. Мати впливу на поведінку та навчання не має.

Враховуючи зазначене, суд критично ставиться до доводів законних представників підозрюваного (батьків) про можливість забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 у разі застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Будь-яких обставин, які би свідчили про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, не встановлено, а доводи підозрюваного та захисника не переважають над наявністю існуючих на момент розгляду клопотання ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 3 ст.199 КПК України, що виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також підстави вважати, що такий вчинено під час дії воєнного стану, слідчий суддя, продовжуючи підозрюваному строк тримання під вартою, вважає за можливе не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 205, 206, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 26.06.2025 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали проголошено: 28 квітня 2025 року о 12:45.

Слідчий суддя ОСОБА_1