Справа № 524/8909/24
Провадження № 1-кс/524/1204/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2025 року м. Кременчук

Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000203 від 11.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

УСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням, погодженим прокурором, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000203 від 11.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У обґрунтування клопотання зазначила, що у провадженні СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000203 від 11.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

10.05.2024 на адресу ВП № 2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшла письмова заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 про те, що 07.05.2024 о 22:00 через мережу інтернет на платформі онлайн - оголошень " ІНФОРМАЦІЯ_2 " з наміром продати товар ймовірному покупцю, який користується тел. НОМЕР_1 , з яким здійснювала листування у месенджері "Вайбер" та від якого отримала посилання ІНФОРМАЦІЯ_3 перейшовши за яким 10.05.2024 з її карти № НОМЕР_2 , відкритої в АТ " ІНФОРМАЦІЯ_4 " знято 5000 грн трьома транзакціями.

Під час досудового розслідування за результатами проведення моніторингу сервісу « ІНФОРМАЦІЯ_5 » задля встановлення інформації щодо місця обготівкування грошових коштів із банківського карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », встановлено переведення 1900 грн на банківську карту № НОМЕР_3 , відкриту в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Під час слідства проведений тимчасовий доступ до банківської карти № НОМЕР_3 , відкритої в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », та встановлено, що банківська картка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Із зазначеної картки після зарахування грошових коштів із карткового рахунка № НОМЕР_2 , відкритого в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », відбулися два перекази 10.05.2024 у розмірі 1900 грн та 1100 грн на картковий рахунок № НОМЕР_4 , відкритий в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 ». У подальшому із цього карткового рахунку вказані грошові кошти перераховані 10.05.2024 о 10:54 на картковий рахунок № НОМЕР_3 , відкритий в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », з якого відбувалися оплати в торгових мережах, а саме:

10.05.2024 о 14:10 - стоматологічний кабінет в м. Кременчуці у сумі 1715 грн,

11.05.2024 о 10:16 - переказ 1100 грн з коментарем «оплата за товар від ОСОБА_6 »,

11.05.2024 о 14:22 - оплата ФОП « ОСОБА_7 », м. Градизьк у сумі 41,60 грн,

11.05.2024 о 14:27 - ковбасна лавка, с. Градизьк у сумі 55,28 грн,

11.05.2024 о 14:32 - ФОП « ОСОБА_7 », с. Градизьк у сумі 129,60 грн,

11.05.2024 о 14:49 - магазин « ІНФОРМАЦІЯ_9 », с. Градизьк у сумі 724 грн.

З 12.05.2024 по 22.05.2024 із зазначеного карткового рахунку відбувалися аналогічні оплати в торгових мережах м. Кременчука та с. Градизьк Кеменчуцького району.

16.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду міста Кременчука від 25.04.2025 проведений обшук за адресою: АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_5 , в ході якого виявлені та вилучені мобільні телефони «Samsung Galaxy A25», IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 з абонентським номером НОМЕР_7 ?, «Redmi Note 10S», IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 з абонентським номером НОМЕР_10 ?, системний блок чорного кольору.

Вилучені речі та предмети належать ОСОБА_5

16.05.2025 вилучені речі та предмети визнані речовими доказами.

Після проведення огляду або обшуку виявлені та вилучені речі вважаються тимчасово вилученим майном, питання про яке слід вирішувати в результаті його арешту або повернення.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (ч. 5 ст. 171 КПК України).

З інформації, наявної на веб-сайті АТ " ІНФОРМАЦІЯ_10 " за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_11 відправлення № 2490 установлено, що зазначене клопотання здане на пошту для відправлення 17.05.2025, а отже строк для подання клопотання не пропущений.

З урахуванням факту, що зазначені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою їх збереження необхідно накласти арешт.

Зважаючи, що відносно вилученого в ході обшуку майна, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, в установленому законом порядку визнано речовими доказами, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, враховуючи, що вилучене майно, відповідає критеріям зазначеним у ст. 167 КПК України, тому відповідно до ст. 170 КПК на них необхідно накласти арешт для забезпечення проведення ряду необхідних слідчих дій та відповідних експертиз.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У судове засідання не з`явився слідчий, надав суду письмову заяву про задоволення клопотання та розгляд без його участі. Власник/ володілець майна не з`явився.

Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання (ч. 1 ст. 172 КАС України).

Дослідивши клопотання із доданими матеріалами, враховуючи відсутність відомостей про закінчення досудового розслідування та документів, що стверджували б, що слідчий раніше звертався із таким клопотання до слідчого судді, дійшла до висновку про наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, застосування якого не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ст. 100 КПК України на речові докази може бути накладений арешт у порядку, визначеному ст. ст. 170-174 КПК України. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

З матеріалів клопотання слідує, що Кременчуцьким РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні.

Постановою слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області вилучене майно визнане речовими доказами по справі.

У рамках цього провадження слідчим ініційоване питання накладення арешту на зазначені речі, вказуючи, що останні відносяться до речових доказів у цьому провадженні, а тому накладення арешту забезпечить можливість їх збереження, встановлення істини в кримінальному провадженні. З вилученими речовими доказами в ході досудового розслідування необхідно провести ряд експертних досліджень та слідчих дій.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); (3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); (3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); (4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); (5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; (6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує із ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/ або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст. 170 КПК України.

Із наданих суду матеріалів слідує наявність достатніх підстав вважати, що майно вказане у клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому матеріали клопотання свідчать про відповідність вилученого майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину.

Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника/ володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, власником/ володільцем майна до суду не надано та слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням зазначеного, клопотання підлягає задоволенню.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Керуючись ст. ст. 98, 107, 115, 132, 170 173, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000203 від 11.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Накласти арешт на мобільні телефони «Samsung Galaxy A25», IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 з абонентським номером НОМЕР_7 ?, «Redmi Note 10S», IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 з абонентським номером ? НОМЕР_10 ?, системний блок чорного кольору, вилучені 16.05.2025 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на АДРЕСА_2 та належні останньому.

Визначити місцем зберігання цього майна камеру речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_12 ( АДРЕСА_3 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором та може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1