Березівський районний суд Одеської області
04.06.2025
Справа № 494/645/25
Провадження № 1-кп/494/92/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052 від 24.01.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березівка, Одеської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24.01.2025 приблизно о 13:10 год., більш точний час в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_4 у світлу пору доби, при необмеженій видимості, керував автомобілем марки «ВАЗ» моделі «210700-20» державний номер НОМЕР_1 , ходова частина, гальмова система передніх коліс, рульове керування якого на момент виникнення події знаходилися у працездатному стані та дозволяли водію автомобіля контролювати, змінювати напрямок та характер руху у залежності від ситуації, що виникає на дорозі. При цьому гальмова система задніх коліс указаного автомобіля знаходилася у непрацездатному стані і мала невідповідності вимогам п.п. 31.1, 31.4, 31.4.1 а) Правил дорожнього руху України, що виникли до події цієї пригоди, а відтак могли бути виявлені та усунені водієм шляхом огляду транспортного засобу перед виїздом або при проведенні планового технічного огляду.

ОСОБА_4 , керуючи вказаним транспортним засобом, здійснював рух по ґрунтовій дорозі провулку між вул. Космонавтів та вул. Тилигульська, с. Мар`янівна, Березівського району, Одеської області, у напрямку останньої.

Під час руху по вказаній ґрунтовій дорозі неподалік від опори ліній електропередач. №9/23 у вищевказаному населеному пункті, ОСОБА_4 побачив пішохода ОСОБА_6 , яка стояла на проїзній частині в статичному положенні.

Однак, водій ОСОБА_4 , який передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховував на їх відвернення, не обрав безпечну швидкість, щоб забезпечити контроль за керуванням автомобіля з урахуванням його технічного стану, і при наближенні до пішохода негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або завчасного його об`їзду на безпечній швидкості без втрати контролю за напрямком руху, та здійснив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля на ОСОБА_6 , тим самим порушив вимоги пункту 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України.

У результаті дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_6 , отримала тілесне ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого перелому обох кісток лівої гомілки в верхній третині.

Таким чином, водій ОСОБА_4 допустив порушення вимог пунктів 12.1, 12.3, 31.1, 31.4, 31.4.1 а) Правил дорожнього руху України, якими передбачено:.

п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п.12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об їзду перешкоди;

п.31.1 технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації;

п.314. забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам;

п. 31.4.1. гальмові системи

а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника.

Оскільки з моменту виникнення небезпеки для руху ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти наїзду, то допущені ним порушення вимог пункту 12.1, 12.3 Правил безпеки дорожнього руху України, знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події, а відтак настанням суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення ОСОБА_6 тілесного ушкодження середньої тяжкості.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактів викладених у обвинувальному акті та надав наступні покази.

Так, дійсно на початку січня 2025 року обвинувачений зазначив, що керував транспортним засобом ВАЗ 2107 провулком між вул. Космонавтів та вул. Тилігульська в с.Марянівка Березівського району Одеської області. Їхав на транспортному засобі ВАЗ 2107 та прямував додому. Спершу під`їхав до будинку номер АДРЕСА_2 . В подальшому поїхав на вулицю Травневу. Їхав сам, проїхав метрів 30 від будинку та повернув у провулок без назви та побачив потерпілу ОСОБА_6 , остання стояла напівзігнута та годувала безпритульних собак. Потерпіла стояла на проїзній накатаній машинами дорозі. Вчасно не зреагував, так як виїжджав з повороту. Обвинувачений зазначив, що подав звуковий сигнал та різко викрутив вліво кермо. Потерпіла не відреагувала. ОСОБА_4 зазначив, що почав виїжджати на пагорб, однак останній був вологий після дощу. Почав гальмувати, в процесі гальмування машину почало зносити якраз в те місце до стояла потерпіла. Таким чином зачепив потерпілу бампером автомобіля. Потерпіла впала на землю. Обвинувачений зазначив, що вийшов до потерпілої запитати чи все гаразд. Вона відповіла, що болить права нога. Обвинувачений запропонував завести потерпілу на прийом до лікарні. Коли завіс до лікарні, то після огляду повідомили, що в потерпілої перлом ноги. Потерпілій дали обезболююче та наклали гіпс. Далі обвинувачений повідомив правоохоронні органи про те, що сталося. Приїхала слідчо оперативна група. Машину забрали для експертиз. На другий день ОСОБА_4 приїхав до лікарні дізнатись про потерпілу, однак поговорити не вдалось так як потерпіла нічого не пам`ятала. Остання стала на ушкоджену ногу та повторно її зламала. Обвинувачений повідомив, що на лікування кошти не давав, так як через три дні до лікарні приїхала невістка та забрала потерпілу з лікарні. Ствердив, що шкодує за вчинене.

У скоєному щиро розкаявся, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглянути кримінальне провадження без її участі, в частині призначення покарання покладалась на думку суду.

Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому, і після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч.3 ст.349 КПК України, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначеного кримінального правопорушення, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів.

Провівши допит обвинуваченого з дотриманням положень ст.351 КПК України, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст.50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України до обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді обмеження волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжкого злочину, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, у вчиненому розкаюється, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, пом`якшуючу обставину та відсутність обтяжуючих обставин, відсутність претензій з боку потерпілого, досудову доповідь Березівського районного сектору №1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області. з якої вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній та ризик небезпеки для суспільства ОСОБА_4 , у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, проходження обвинуваченим військової служби в лавах ЗСУ тривалістю в один рік десяти місяців та одного дня, а відтак виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі можливий на певний строк.

Крім того, враховуючи конкретні обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити останньому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений, інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 1 (один) рік.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 04.06.2025 року.

Арешт на майно, який був накладений в рамках кримінального провадження №0000052, відповідно до ухвали слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 28 січня 2025 року, після набрання вироком суду законної сили - скасувати.

Речовий доказ: автомобіль «ВАЗ 210700-20» реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути за належністю законному володільцю ОСОБА_4 .

Речовий доказ: медичну карту стаціонарного хворого №374/90 КНП «Березівська центральна міська лікарня» повернути Комунальному некомерційному підприємству Березівської міської ради Одеської області «Березівська центральна міська лікарня».

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за залучення експертів у цьому кримінальному провадженні у розмірі 16 127 гривень 04 копійки.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Якщо апеляційну скаргу не подано, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1