ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/17522/25

Провадження № 1-кп/522/3084/25

09 вересня 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000384, відомості про яке внесено 04.06.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Серпневе Тарутинського району Одеської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, не одруженого, який дітей на утриманні не має, різноробочого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 03.06.2025 приблизно о 19:00 годині, в період дії воєнного стану на території України, перебував у квартирі АДРЕСА_3 , куди його запросили власники квартири для проведення господарських робіт, де побачив мобільний телефон «Samsung SM-F065F/DS» в корпусі блакитного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , вартістю 3962,50 гривень та мобільний телефон «Redmi А2» в корпусі блакитного кольору, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , вартістю 2172,20 гривень, які належать ОСОБА_5 . В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник протиправний намір, спрямований на незаконне заволодіння вказаним майном. IMEI2: НОМЕР_4 ,

Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, ОСОБА_4 взяв вищевказані мобільні телефони з підвіконня та разом з ними покинув місце вчинення кримінального правопорушення

У подальшому ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 6 135 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та пояснив суду, що дійсно при вказаних у обвинувальному акті обставинах він 03.06.2025 приблизно о 19:00 годині працював у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , де побачив два мобільних телефони «Samsung» та «Redmi», які лежали на підвіконні. Впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, він взяв їх собі та пішов із квартири. Обвинувачений зазначив, що ввимкнув телефони та поїхав додому. Через декілька днів до нього за місцем мещкання приїхали працівники поліції. Пояснив, що зробив для себе належні висновки та у вчиненому щиро розкаюється.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою провину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданим ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинене обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і ОСОБА_4 винуватий у його вчиненні, так як здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 5 та 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини.

Відповідно до положень ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до приписів ст. 12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який має постійне місце мешкання та реєстрації, із середньою-спеціальною освітою, не одружений, дітей на утриманні не має, різноробочий,на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих.

Так, формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Зважаючи на вказане, в діях ОСОБА_6 проявилося щире каяття.

Судом враховано висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 30.10.2018 року у справі №559/1037/16-к, де надано роз`яснення, що активне сприяння розкриття злочину і щире каяття є окремими обставинами, що пом`якшують покарання, у зв`язку з чим суд розцінює щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину альтернативними, незалежними, окремо існуючими обставинами, що пом`якшують покарання.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року ЄСПЛ зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, характеру та ступеню суспільної небезпеки скоєного, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе при застосуванні до нього покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України та на підставі ст. 75 КК України звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувати.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні № 0000384 не застосовувались.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_4 процесуальних витрат на користь держави за проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 424 (чотириста двадцять чотири) гривні 08 (вісім) копійок.

Долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України вирішити відповідно до постанови старшого слідчого СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон "Samsung SM-F065F/DS" в корпусі блакитного кольору, ІMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_4 , в чохлі, сім-картка та картка тримач від сім-картки з номером НОМЕР_5 , мобільний телефон «Redmi A2» в корпусі блакитного кольору, ІМЕ11: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 - вважати повернутими належному власнику ОСОБА_5 , відповідно до зберігальної розписки.

Цивільний позов у кримінальному провадженні № 0000384 не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст.8, 9,100, 118, 124, 368,370- 374,394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від реального відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 1,2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувати.

Речові докази, а саме: мобільний телефон "Samsung SM-F065F/DS" в корпусі блакитного кольору, ІMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_4 , в чохлі, сім-картка та картка тримач від сім-картки з номером НОМЕР_5 , мобільний телефон «Redmi A2» в корпусі блакитного кольору, ІМЕ11: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 - вважати повернутими належному власнику ОСОБА_5 , відповідно до зберігальної розписки.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на користь держави за проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 424 (чотириста двадцять чотири) гривні 08 (вісім) копійок.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1