Провадження № 1-кс/686/6485/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому клопотання прокурора відділу Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000019, відомості у якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2020,

УСТАНОВИЛА:

26.06.2025 прокурор відділу Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на земельні ділянки, які розташовані на території Хмельницького району із наступними кадастровими номерами: :04:002:0014, площею 2 га; :04:002:0017, площею 0,655 га, та :04:002:0018, площею 1,345 га, власником яких є ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження, розпоряджання та користування.

У обґрунтування клопотання указав, що у період травня 2012 року листопада 2014 року, службові особи Хмельницької РДА та Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, зловживаючи службовим становищем, з корисливих мотивів, в порушення вимог ст. ст. 58, 59, 116, 118 Земельного кодексу України, ст. 50 Закону України «Про землеустрій», достовірно знаючи, що земельні ділянки з кадастровими номерами :07:006:0001, :04:001:1340, :04:002:1101 та :04:002:1102 відносяться до земель водного фонду, оскільки частково знаходяться в межах прибережних захисних смуг, надали дозвіл на розроблення та затвердили проекти землеустрою щодо відведення зазначених земельних ділянок загальною площею 7,76 га, орієнтовною вартістю 236 тис. грн., після чого передали їх у приватну власність 4 фізичним особам для ведення особистого селянського господарства, завдавши таким чином державі тяжких наслідків.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення 19.05.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019, за попередньою правовою кваліфікацією - ч. 2 ст. 364 КК України.

Так, відповідно до ст.ст. 2, 23 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури,у тому числі інфраструктури оптових ринківсільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України, до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об?єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами, гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них, береговими смугами водних шляхів, штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів.

Згідно із ст. 59 Земельного кодексу України, громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створюватирибогосподарські, протерозійні та інші штучні водойми.

Відповідно до ч. 1 ст. З Водного кодексу України, до водного фондуУкраїни належать: 1) поверхневі води: природні водойми (озера); водотоки (річки, струмки); штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об?єкти; 2) підземні води та джерела; 3) внутрішні морські води та територіальне море.

Законодавствомне передбачено права безоплатної приватизаціїгромадянами земельних ділянок водного фонду.

Разом з тим встановлено, що вищезазначені земельні ділянки передано у приватну власність 4-м громадянам для ведення особистого селянського господарства, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення.

При цьому, згідно відомостей з Публічної кадастрової карти (http://map.dazru.gov.ua/kadastrova-karta) тa інформації Хмельницького обласного управління водних ресурсів, передані у власність громадян 4 земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 7,76 га, частково знаходяться в межах прибережної захисної смуги, асаме:

- № :07:006:0001 - на струмку без назви - лівій притоці р.Південний Буг частково східна границя ділянки проходить по руслу, частково струмок протікає через південну частину ділянки;

- № :04:001:1340 - частково в межах прибережної захисноїсмуги р. Самець (басейн р. Південний Буг);

- № :04:002:1101 та N?:04:002:1102 - на струмку безназви - права притока р. Вовк (басейн р. Південний Буг).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою увстановленому законодавством порядку.

Основою для визначення цільового призначення земельної ділянки є її належність до відповідної категорії земель і способу використання.

Поняття «використання земельної ділянки не за цільовим призначенням» стосується тихвипадків, коли на земельній ділянці з певним цільовимпризначенням проводиться діяльність, яка виходить за межі цільового призначення та передбачає фактичне використання такої ділянки.

а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження сіножаті, пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 , згідно договору купівлі продажу від 20.09.2021 за № 1187 набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :04:002:1101 площею 2 га, розташованої за межами Розсошанської (бувшої Ружичанської) сільської ради Хмельницького району.

Державна реєстрація земельної ділянки в ДЗК проведена 17.05.2012, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (передній власник ОСОБА_5 ).

Також, згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 , згідно договору купівлі продажу від 20.09.2021 за № 1188 набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарськогопризначення для ведення особистого селянського господарства з кадастровимномером :04:002:1102 площею 2 га, розташованої за межамиРозсошанської (бувшої Ружичанської) сільської ради Хмельницького району.

Державна реєстрація земельної ділянки в ДЗК проведена 17.05.2012, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (передні власники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ).

Відповідно до інформації відділу № l Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 06.08.2024 за № 3027/281-24 встановлено, що 30.08.2023 та 31.08.2023 цільове призначення вищевказаних земельних ділянок змінено з категорії земель - землі сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням - 01.03 для ведення особистого селянського господарства на категорію земель - землі водного фонду з цільовим призначенням 10.07 - для рибогосподарськихпотреб.

Також, на підставі технічної документації, виготовленої ТОВ «Ренесанс-Груп» в серпні 2023 року, земельні ділянки з кадастровими номерами :04:002:1101 та :04:002:1102 об?єднані в одну земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0007 площею 4 га, категоріяземель -землі водного фонду з цільовим призначенням 10.07 длярибогосподарських потреб.

Крім того, на підставі технічної документації, виготовленоїТОВ «Ренесанс-Груп» в липні 2024 року, земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0007 площею 4 га поділена на 2 земельні ділянки зкадастровими номерами :04:002:0014 та :04:002:0015 по2 га кожна, категорія земель - землі водного фонду з цільовим призначенням10.07 - для рибогосподарських потреб.

Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 06.08.2024 власником новоутворених земельних ділянок з кадастровими номерами :04:002:0014 та :04:002:0015 залишається ОСОБА_4 .

Разом з тим, під час розробки проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок з кадастровими номерами :04:002:1101 та :04:002:1102, а також технічної документації із землеустрою щодо об?єднання вищевказаних земельних ділянок, у останніх не відображені відомості про наявність на земельних ділянках водного об?єкту, що є порушенням ч. 2 ст. 28 Закону України «Про землеустрій» при розробці відповідних документацій.

Також встановлено, 14.07.2023 рішеннями 24 сесії VIII скликання Розсошанської сільської ради № 62-24/2023 та № 63-24/2023 затверджено детальні плани території земельних ділянок приватної власності з кадастровими номерами :04:002:1101 та :04:002:1102, із цільовим призначенням згідно КВЦПЗ код 10.07 «Для рибогосподарських потреб», що розташовані за межами населених пунктів на території Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Однак, ні постійною комісією з питань земельних відносин, будівництва, архітектури та просторового планування, ні безпосередньо сесією сільської ради не досліджувалися обставини щодо наявності водного об?єкту та струмка, який протікає через земельні ділянки на даний час з кадастровими номерами :04:002:0014 та :04:002:0015 по 2 га кожна, утворена шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0007, яка, у свою чергу утворена шляхом об?єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :04:002:1101 та :04:002:1102.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок та землекористувачі мають право здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок виключно на підставі розробленого у встановленому законом порядку робочого проекту землеустрою.

Водночас, вищевказаний робочий проект із землеустрою на зняття та перенесення грунтового покриву у Головному управлінні Держгеокадастру у Хмельницькій області - відсутній.

Згідно даних Державногоземельного кадастру, станом на 16.05.2025 року поділ земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0014 не здійснювався.

В результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0015 утворились земельні ділянки з кадастровими номерами :04:002:0017 та :04:002:0018 (дата реєстрації -06.03.2025 року).

Разом з тим, в місцевому фонді документації із землеустрою Відділу № l Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин відсутня документація щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0015 та на зберігання по акту приймання-передачі, чи в електронній формі до системи документообігу Держгеокадастру, станом на 16.05.2025 року виконавцем-розробником не передавалась.

Враховуючи вищевикладене, зазначені обставини свідчать про порушення вимог земельного законодавства (ст. ст. 20, 21, ч. 1 ст. 58, 60, 61Земельного кодексу України) під час встановлення та зміни цільового призначення земельних ділянок, а також п. г) ч. 2 ст. 28 Закону України «Про землеустрій» в частині достовірності розробки вищевказаних документацій із землеустрою.

Згідно із інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 17.06.2025 власником земельних ділянок з кадастровими номерами :04:002:0014, :04:002:0017 та :04:002:0018 є ОСОБА_4 ».

Прокурор у судове засідання не з`явився, у клопотанні прокурора міститься прохання про розгляд клопотання без його участі. Вимоги клопотання підтримує у повному обсязі.

Окрім того, у клопотанні прокурора міститься прохання про розгляд клопотання без участі власника майна.

Із урахуванням наведеного, оскільки клопотання подане із метою забезпечення збереження речових доказів, для запобігання спробам відчуження майна або вжиття інших заходів, які можуть зашкодити досудовому розслідуванню кримінального провадження, слідча суддя уважає можливим проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна.

Дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

На підставі ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Хмельницьким РУП ГУНП в Хмельницькій області проводиться досудове розслідування у межах кримінального провадження № 0000019 від 19.05.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Відповідно до Інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 432992910 від 26.06.2025, земельна ділянка із кадастровим номером :04:002:0014, площею 2 га, перебуває у власності ОСОБА_4 .

Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 432993096 від 26.06.2025 власником земельної ділянки із кадастровим номером :04:002:0017, площею 0,655 га, є ОСОБА_4 .

Також, згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 432993216 від 26.06.2025 власником земельної ділянки із кадастровим номером :04:002:0018, площею 1,345 га є ОСОБА_4 .

Слідчою суддею установлено, що постановою слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 від 20.06.2025 земельні ділянки із кадастровими номерами :04:002:0014, площею 2 га; :04:002:0017, площею 0,655 га, та :04:002:0018, площею 1,345 га, власником яких є ОСОБА_4 визнано речовими доказами.

Матеріали клопотання свідчать про те, що вказане майно має відношення до кримінального провадження і, таким чином, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відтак, наявні підстави із якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту указаного майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що земельні ділянки з кадастровими номерами :04:002:0014, площею 2 га; :04:002:0017, площею 0,655 га, та :04:002:0018, площею 1,345 га, власником яких є ОСОБА_4 відповідають критеріям речових доказів відповідно до положень ст.98 КПК України, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що указані земельні ділянки є об`єктами кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх відчуження та вибуття із володіння власника, що може зашкодити кримінальному провадженню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, на даній стадії кримінального провадження, не надано; земельні ділянки обґрунтовано постановою слідчого визнані речовими доказами, оскільки вони відповідають критеріям, визначеними ст. 98 КПК України, що доведено прокурором.

На думку слідчої судді арешт вказаного майна є співрозмірним з потребами кримінального провадження та необхідний з метою забезпечення кримінального провадження та використання майна як доказу у кримінальному провадженні. На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. (рішення Sargsyan v. Azerbaijan , n.220).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).

Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

За таких обставин, враховуючи вказані обставини, клопотання прокурора про накладення арешту є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

З метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх перетворення, відчуження, слідча суддя уважає за необхідне накласти арешт з тимчасовим позбавленням права відчуження та розпорядження на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:002:0014, площею 2 га; :04:002:0017, площею 0,655 га, та :04:002:0018, площею 1,345 га, власником яких є ОСОБА_4 , проте із залишенням правомочності користування ними.

Водночас, у частині клопотання про накладення арешту на земельні ділянки шляхом заборони зміни їхцільового призначення,перетворення,поділу,об`єднання слід відмовити, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арешт полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. КПК України не містить положень, які би дозволяли слідчому судді обмежувати інші правомочності власника у зв`язку із накладенням арешту, окрім тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Окрім того, спосіб накладення арешту на земельну ділянку з тимчасовим позбавленням права на відчуження та розпорядження нею, з урахуванням встановлення можливої заборони, передбаченої КПК України, включає в себе обмеження на проведення реєстраційних дій, що цілком достатньо для унеможливлення внесення змін щодо цільового призначення земельної ділянки та нівелювання можливості її поділу, об`єднання, перетворення тощо.

Установлення заборон відчуження і розпорядження земельними ділянками не суперечить вимогам КПК України та відсутні підстави вважати, що арешт є непропорційним заходом, тобто не відповідає тяжкості розслідуваного кримінального правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для власника майна.

Приходячи до такого висновку, слідча суддя ураховує й те, що у даному випадку обмеження права власності у вигляді тимчасової заборони права відчуження та розпорядження є розумним і співмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження та розпорядження на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:002:0014, площею 2 га; :04:002:0017, площею 0,655 га, та :04:002:0018, площею 1,345 га, власником яких є ОСОБА_4 .

У задоволенні решти клопотання, відмовити.

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідча суддя