ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2633/25 Справа № 180/1248/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000146 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді 12 років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, 22.03.2024 року, приблизно о 19 год. 05 хв., обвинувачений ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за приховом під час мобілізації, приїхав за місцем мешкання свого племінника ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 . У обвинуваченого з племінником виник конфлікт з приводу грошових коштів, які обвинувачений перераховував на банківську картку племінника. В ході конфлікту, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, обвинувачений ОСОБА_8 , цього ж дня, приблизно о 19 год. 20 хв., знаходячись за вищевказаною адресою, маючи прямий умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його сусупільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті іншій людині та бажаючи їх настання, взяв кухоний ніж, та тримаючи такий у правій руці, наніс один удар в область серця ОСОБА_9 .

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої стінки грудної клітини ліворуч з ушкодженням серця, утворення якого призвело до настання смерті.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 , що виразилися у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, кваліфіковано за ч.1 ст. 115 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що обвинувальний акт відносно обвинуваченого не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання висунутого обвинувачення окремо, а у ньому викладені лише обставини, які слідчий вважає за доцільне викласти за результатами досудового розслідування та правова кваліфікація з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність. При цьому в обвинувальному акті міститься вказівка на те, що ОСОБА_8 саме підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину. Вказує, що винуватість ОСОБА_8 не доведена поза розумним сумнівом, а викладені в обвинувальному акті обставини не ґрунтуються на належних і допустимих доказах та є припущенням зі сторони обвинувачення. Вважає, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а надані слідством докази є недопустимими, оскільки отримані з істотним порушенням прав ОСОБА_8 . Наголошує, що сторона захисту та обвинувачений ОСОБА_8 не були присутні під час проведення слідчого експерименту 23.03.2024 року з потерпілим ОСОБА_10 , а під час проведення слідчого експерименту з обвинуваченим не був присутній експерт ОСОБА_11 , внаслідок чого останній не міг надати оцінку всім обставинам кримінального провадження про що і зазначив у судовому засіданні. Вважає, що вказані протоколи проведення слідчих експериментів за участю потерпілого та обвинуваченого мають бути визнані недопустимими, оскільки проведені з порушенням прав потерпілого та обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, судова колегія доходить висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що підстави для скасування чи зміни вироку відсутні, оскільки судом першої інстанції при його винесенні були дотримані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону.

Висновки суду, що ОСОБА_8 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України, за обставин, як вони встановлені у вироку, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку у вироку.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та суду пояснив, що не мав умислу на позбавлення життя свого племінника ОСОБА_9 .

Твердження обвинуваченого про випадкове спричинення смерті племіннику ОСОБА_9 повністю спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні суду пояснив, що 22.03.2024 року він із сином були вдома, займалися домашніми справами, випили пиво. Під вечір прийшов обвинувачений, почав ругатися з сином з приводу грошей. Його син сидів біля столу на кастрюлі. ОСОБА_8 стояв навпроти сина. Він не бачив як вони сварились, потім побачив як син обмяк і сповз на підлогу, після чого брат розвернувся та пішов, нічого не сказавши. Він викликав швидку допомогу, але син вже був мертвий. Він не бачив момент вбивства, але бачив, як брат взяв ножа.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 суду пояснив, що причина смерті потерпілого ОСОБА_9 виникла від проникаючого колото-різаного поранення передньої стінки грудної клітини від одного удару в область серця. Для проведення експертиз по справі йому було достатньо документів і матеріалів, які надав йому слудчий.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 23.03.2024 року (том 1 а.с. 124-135) та відеозапису до нього, в ході слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_10 розказав та показав коли, як і при яких обставинах були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_9 . Так, він пояснив, що він разом із сином знаходився в будинку, прийшов його брат ОСОБА_8 і одразу почав конфлікт через гроші, потім схопив ніж зі столу і правою рукою, в якій тримав ніж, наніс один удар в ліву частину грудної клітини ОСОБА_9 , який сидів навпроти нього, після цього викинув ніж та покинув будинок.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 23.03.2024 року (том 1 а.с. 200-204) та відеозапису до нього, підозрюваний ОСОБА_8 розказав та показав коли, як і при яких обставинах були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_9 . При цьому він пояснив, що між ним, братом та племінником виникла сварка, в ході якої племінник схопився за ножа, він вихопив ніж і племінник різко встав і не втримався на ногах і впав на нього, наткнувшись на ніж, який був у його руках, після чого він викинув ніж і вийшов з будинку. Він не бив племінника ножем, все сталося випадково, крім того, племінник перебував у стані алкогольного сп"яніння.

З висновку експерта від 08.05.2024 року № 51-Е-Д (том 1 а.с. 228-230) слідує, що враховуючи локалізацію, характер та механізм утворення тілесного ушкодження у ОСОБА_9 у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої стінки грудної клітини ліворуч з пошкодженням серця, не виключається можливість його утворення при механізмі, вказаному потерпілим ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту.

Відповідно до висновку експерта від 08.05.2024 року. № 51-Е-Д2 (том 1 а.с. 232-234), механізм утворення тілесного ушкодження у ОСОБА_9 у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої стінки грудної клітини ліворуч з пошкодженням серця, підозрюваним ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту не відображено.

Оцінюючи сукупність досліджених доказів в їх взаємозв`язку з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що вина ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Твердження захисника про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України на увагу не заслуговують та спростовуються змістом самого обвинувального акту, який містить: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості обвинуваченого та потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; відомості про обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; дату та місце його складення та затвердження, а також підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив.

Доводи апеляційної скарги про те, що протоколи слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 є недопустимими доказами колегія суддів не приймає.

Так, відповідно до вимог ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно положень ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Згідно ст.. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста (ч. 2 ст. 240 КПК України).

Частиною ч. 3 ст. 240 КПК України передбачено, що до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Відсутність обвинуваченого та його захисника під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 не є порушенням вимог КПК України, оскільки законодавством не передбачено обов`язкової участі у слідчому експерименті вказаних осіб.

Відсутність експерта ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_8 також не є порушенням вимог КПК України і не тягне за собою порушення прав чи свобод обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки для надання експертного висновку експерту ОСОБА_11 , який останній підтвердив у судовому засіданні, достатньо було матеріалів, наданих слідчим.

Доводи захисника про неправдивість показань потерпілого на увагу не заслуговують, оскільки надані потерпілим пояснення, як на досудовому слідстві, так і у судовому засіданні, є обгрунтованими, послідовними, незмінними, узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз про механізм спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_9 . В поясненнях потерпілого суду присутні деякі сумніви стосовно того, чи бачив він момент удару ножем чи не бачив, але на кваліфікацію дій обвинуваченого, на думку суду, це не впливає, оскільки потерпілий не бачив, що його син, який увесь час конфлікту сидів біля столу, вставав. Як слідує з його пояснень, все відбулося миттєво і відразу він побічив, що його син обмяк і зповз з кастрюлі на підлогу, що спростовує пояснення обвинуваченого про те, що племінник встав і наткнувся на ніж, який був в його руці.

В той же час пояснення обвинуваченого під час слідчого експерименту не відображають механізм утворення тілесного ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої стінки грудної клітини ліворуч з пошкодженням серця.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 стосовно того, що він не мав умислу на вбивство племінника спростовуються встановленим судом фактом раптово виниклих особистих неприязних відносин, в ході конфлікту на підставі грошей, які брат з племінником начебто викрали у нього, що підтверджуеться поясненнями потерпілого під час слідчого експерименту та в судовому засіданні; способом нанесення тілесного ушкодження - один удар ножем в область серця; знаряддям злочину, яким є ніж; кількістю, характером і локалізацією ударів - один удар ножем в область серця, від чого настала смерть потерпілого.

При вирішенні питання про призначення покарання і його розміру обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги конкретні обставини скоєного злочину, ступінь тяжкості злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів не перебуває, раніше не судимий.

У відповідності зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, покарання повинне бути призначене необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також попередження здійснення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції врахував всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, тому покарання у виді 12 років позбавлення волі відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів, у зв`язку із чим підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2025 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді