Пересипський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кп/523/888/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

08 травня 2025 року м. Одеса

Колегія суддів Пересипського районного суду м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , представника служби у справах дітей ОСОБА_6 , обвинувачених, їх законних представників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , під час судового розгляду у відкритому дистанційному судовому засіданні, в приміщенні суду, в режимі відоконференції, кримінального провадження №0000283 від 15 квітня 2024 року із звинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.258; ч.2 ст.15, ч.2 ст.258; ч.2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.113 КК України, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.258; ч.2 ст.15, ч.2 ст.258; ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.113 КК України,

в с т а н о в и л а:

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пред`явлено наступне обвинувачення:

- у вчиненні ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб з невстановленою особою, з числа співробітників спеціальних служб російської федерації, а також спільно з особою, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, ОСОБА_16 , о 22 годині 43 хвилини 14 квітня 2024 року, в м. Одесі, по вул. Мечнікова, буд.№12, підпалу належного військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України автомобіля оперативно чергової служби марки «МАЗ-631705-364», н/з НОМЕР_2 , який створював небезпеку для життя чи здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших наслідків, з метою порушення громадської безпеки та впливу на прийняття рішень чи вчинення або невчинення дій органами державної влади, службовими особами цих органів, вчиненого, що призвело до заподіяння значної майнової шкоди у розмірі 1542357 грн (ч.2 ст.258 КК України);

- у підбурюванні ОСОБА_8 до закінченого замаху на вчинення, з метою ослаблення держави, о 22 годині 10 хвилин 15 травня 2024 року підпалу, спрямованого на пошкодження об`єкту, який має важливе народногосподарське та оборонне значення, належної регіональній філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» релейної шафи автоблокування (сигнальної установки), розташованої за адресою: м. Одеса, вул. М.Гефта, 87/1, внаслідок чого відбулась пожежа, в результаті якої завдано збитків у розмірі 1294,21 грн, вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою особою, з числа співробітників спеціальних служб російської федерації, а також спільно з ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та з особою, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, ОСОБА_16 , що не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки вони не змогли відкрити вищезазначену шафу та черговим по переїзду було ліквідовано наслідки її займання (ч.2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.113 КК України щодо ОСОБА_8 , ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.113 КК України щодо ОСОБА_15 та ОСОБА_14 );

- у повторному вчиненні ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб з невстановленою особою, з числа співробітників спеціальних служб російської федерації, а також спільно з ОСОБА_15 і ОСОБА_14 , та з особою, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, ОСОБА_16 , о 21 годині 54 хвилини 18 травня 2024 року, в м. Одесі, по вул. Дальня, буд.№2А, підпалу автомобіля марки «Hyundai Terracan», н/з НОМЕР_3 , який створював небезпеку для життя чи здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших наслідків, з метою порушення громадської безпеки та впливу на прийняття рішень чи вчинення або невчинення дій органами державної влади, службовими особами цих органів, що призвело до заподіяння значної майнової шкоди у розмірі 38870,04 грн (ч.2 ст.258 КК України);

- у закінченому замаху на повторне вчинення ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб з невстановленою особою, з числа співробітників спеціальних служб російської федерації, а також спільно з ОСОБА_15 і ОСОБА_14 та з особою, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, ОСОБА_16 , о 20 годині 30 хвилини 24 травня 2024 року, в м. Одесі, по вул. Михайлівська, буд.№68, підпалу автомобіля марки «Fiat Fiorino», н/з НОМЕР_4 , який створював небезпеку для життя чи здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших наслідків, з метою порушення громадської безпеки та впливу на прийняття рішень чи вчинення або невчинення дій органами державної влади, службовими особами цих органів, що призвело до заподіяння значної майнової шкоди, що не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, внаслідок затримання виконавців правоохоронцями (ч.2 ст.15, ч.2 ст.258 КК України).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 березня 2025 року до обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_15 і ОСОБА_14 , кожного окремо, було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 12 травня 2025 року.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строків застосування до кожного із обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтоване причетністю обвинувачених до вмінених злочинів, їх тяжкістю та суспільною небезпечністю, а також існуванням ризиків можливого переховування обвинувачених від суду, продовження злочинної діяльності, незаконного впливу на потерпілих, їх представників, свідків, експерта в цьому ж провадженні, знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

З`ясувавши заперечення сторони захисту, з одночасно заявленими усними та письмовим клопотаннями про зміну раніше застосованого виду запобіжного заходу на заставу чи домашній арешт, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до несудимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку його застосування. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Харченко проти України»).

ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , кожен окремо, на час вчинення інкримінованих діянь, а ОСОБА_8 та ОСОБА_14 в теперішній час, є неповнолітніми особами, які вперше притягуються до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, санкції яких передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти років.

Стороною захисту заявлено про помилковість кваліфікації вмінених кожному із обвинувачених діянь та обумовленість вчиненого виключно бажанням самостійно заробити гроші, що може мати наслідком перекваліфікацію злочинів, передбачених ст.113 та ст.258 КК України на інші, менш тяжкі за кваліфікацією та суспільною небезпекою склади злочинів.

Колегія суддів зазначає, що обґрунтованість причетності ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , кожного окремо, до вмінених їм діянь була перевірена слідчим суддею при первинному застосуванні запобіжного заходу, а також колегією суддів під час судового розгляду. І при цьому, перевірка доводів сторони захисту щодо остаточної правової кваліфікації вчинених обвинуваченими діянь та доведеності їх вини у зазначеному до завершення судового розгляду є вкрай передчасною.

Незважаючи на вік обвинувачених, їх навчання у закладах середньої освіти, а також наявність місця проживання в м. Одесі, оцінюючи доводи прокурора про наявність доказів в обґрунтування існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у взаємозв`язку із тим, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку кожного із обвинувачених та виконання ними процесуальних обов`язків в межах даного кримінального провадження, суд з цим частково погоджується, виходячи з наступного.

Доводи прокурора про існування ризиків можливого продовження обвинуваченими злочинної діяльності, знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином є припущеннями, оскільки обвинувальні докази у справі зібрані у відповідних процесуальних формах, відкриті стороні захисту в порядку ст.290 КПК України, та відсутні будь-які переконливі докази можливого здійснення неповнолітніми обвинуваченими таких дій.

Водночас, вмінені кожному з обвинувачених діяння характеризується підвищеною суспільної небезпекою, а також суворими мірами покарання, яке може бути кожному остаточно визначено у разі визнання винуватими, а відтак суд вважає, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, переховування обвинуваченого від суду.

Вказана позиція цілком відповідає практиці ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» де зазначено що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Окрім того, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Суд також вважає, що оскільки співучасник - невстановлена особа, з числа співробітників спеціальних служб російської федерації до теперішнього часу не затримана, з нею може бути знову встановлено обвинуваченими контакти через мережу Інтернет, то продовжує існувати ризик можливого незаконного впливу на потерпілих, їх представників, свідків, експерта в цьому ж провадженні.

Суд враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», оскільки злочини, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , було спрямовані на шкоду суверенітету, територіальної цілісності, недоторканості та інформаційної безпеки України, в умовах воєнного стану, в період часу, коли продовжує тривати агресивна війна, в тому числі і інформаційна, з боку російської федерації проти України.

При цьому судом враховано і положення ч.6 ст.176 КПК України про те, що під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.113, 258 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п.5 частини 1 цієї статті, тобто тримання під вартою.

Разом з цим, сторона захисту заявляє про погіршення стану психічного і фізичного здоров`я стосовно усіх обвинувачених, які майже календарний рік утримуються під вартою в умовах слідчого ізолятору, з чим погодилась і представник служби у справах дітей, яка підтримала такі доводи сторону захисту.

Так, захисником надано стосовно ОСОБА_8 документи (відповіді на адвокатські запити та медичну документацію), з яких вбачається наступне.

ОСОБА_8 має захворювання сколіозу грудо- поперекового відділу 2 ступеня, що призводить до викривлення та деформації грудного відділу хребта і грудної клітини, перекошування області тазу, порушення функціонування внутрішніх органів, надмірне навантаження на серце та порушення у його роботі, утруднене дихання, задишки, а також ослаблення імунітету.

Відповідно до отриманої від адміністрації філії ЦОЗ ДКВСу Миколаївській і Одеській областях інформації наразі спостерігається значне погіршення стану здоров`я ОСОБА_8 , яке призвело до частого та тривалого перебування останнього на лікуванні в умовах медичної частини СІЗО. Зокрема, ОСОБА_8 шість разів звертався за медичною допомогу у зв`язку із захворюванням на гостру респіраторну вірусну інфекцію та пневмонію, а з останнім діагнозом ОСОБА_8 було госпіталізовано до медичної частини СІЗО для проходження стаціонарного лікування. При цьому, кожний подальший випадок такого захворювання супроводжувався більш тяжкими проявами бронхітів та запалень легень, які у майбутньому можуть призвести до пошкодження тканин дихальних органів, а також розвитку бронхіальної астми.

Крім того, ОСОБА_8 тричі отримував медичну допомогу у зв`язку з випадками гнійного гідраденіту, востаннє хірургом медичної частини слідчого ізолятору було проведено ургентне оперативне втручання, у зв`язку з чим підозрюваного не було доставлено до суду для участі у розгляді кримінального провадження. Мали місце чисельні загострення наявного у ОСОБА_8 хронічного гастриту, які були обумовлені неналежної якості харчування у слідчому ізоляторі і призводили до чергових госпіталізацій.

Зазначені обставини підтверджують факт ослаблення імунітету ОСОБА_8 внаслідок наявного сколіозу грудо-поперекового відділу 2 ступеня.

Поряд з цим, психоемоційний стан ОСОБА_8 також є незадовільним, оскільки мають місце прояви тяжких психологічних і психічних станів, які призвели до самоушкодження і можуть свідчити про виникнення суїцидального ризику. Про випадок самоушкодження ОСОБА_8 співробітниками слідчого ізолятору було повідомлено його батька у телефонному режимі. При цьому сторона захисту наполягає, що допомога психіатра та/або штатного психолога слідчого ізолятору підозрюваному після такого інциденту не надавалась.

Такі доводи сторони захисту прокурором в судовому засіданні не спростовано.

З урахуванням викладеного, особи кожного обвинуваченого, їх віку та обставин вмінених їм злочинів, які майже тотожні щодо усіх обвинувачених, колегія суддів вважає можливим, як виключення, визначити розмір застави, як альтернативи триманню під вартою, в розмірі, передбаченому п.3 ч.5 ст.182 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178,183,193,331,369-372, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити частково.

Продовжити строк застосування обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.258; ч.2 ст.15, ч.2 ст.258; ч.2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.113 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком до 07 липня 2025 року.

Продовжити строк застосування обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.258; ч.2 ст.15, ч.2 ст.258; ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.113 КК України, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком до 07 липня 2025 року.

Продовжити строк застосування обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.258; ч.2 ст.15, ч.2 ст.258; ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.113 КК України, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком до 07 липня 2025 року.

Визначити розмір застави, як альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченими ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожним окремо, обов`язків, передбачених КПК України - у розмірі 80 (восьмидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Обвинувачені або заставодавці мають право у будь-який момент внести заставу, після чого обвинувачений звільняється з-під варти.

У разі внесення застави покласти на такого обвинуваченого наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи, навчання; здати на зберігання до Головного управлянні Державної міграційної служби України в Одеській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну на строк до 07 липня 2025 року включно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана впродовж п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії.

Судді Пересипського районного суду м. Одеси

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3