Справа № 712/7840/25
Провадження № 1-кс/712/2919/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_4 ,

представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, подане у рамках кримінального провадження № 0000615 від 09.06.2025 за ст. 290 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст поданого клопотання та його обґрунтування

До слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000615 від 09.06.2025, зареєстрованому за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

У клопотанні зазначено, що 08.06.2025 в м. Черкаси за адресою вул. Благовісна, 10 поліцейськими зупинено мотоцикл «SUZURI GSF 600 BANDIT» д.н.з. НОМЕР_1 , 2000 року виписку. Під час огляду транспортного засобу встановлено, що закріплений у штатному місці ідентифікаційний номер не відповідає тому, який зазначено у свідоцтві про реєстрацію.

Мотоцикл та свідоцтво про його реєстрацію, згідно з постановою дізнавача від 09.06.2025, визнано речовими доказами. З метою забезпечення проведення судових експертиз, недопущення пошкодження, знищення чи відчуження, прокурор просить накласти арешт на вказане майно із забороною його відчуження та користування.

Позиції сторін кримінального провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання, просила його задовольнити з наведених у ньому мотивів.

Представник особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_4 проти накладення арешту на майно шляхом заборони відчуження не заперечував. Водночас просив відмовити в задоволенні клопотання в частині заборони користування, а у разі задоволення клопотання - передати мотоцикл на відповідальне зберігання його володільцю. Представник обґрунтував це тим, що забезпечення збереження речового доказу може бути ефективно реалізоване шляхом передачі його законному володільцю під зобов`язання про належне зберігання та недопущення відчуження або користування транспортним засобом до вирішення питання по суті. Такий підхід, на думку представника, забезпечить баланс інтересів сторін кримінального провадження, дотримання прав власника майна та одночасно досягнення мети арешту - збереження речових доказів.

Нормативне регулювання арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені ст. 131, 132 КПК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, а також, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування в установленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 цієї статті визначено, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, згідно якої, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюти готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для третіх осіб.

Мотиви та оцінка слідчого судді

Відповідно до матеріалів, доданих до клопотання, 09.06.2025 СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області зареєстровано кримінальне провадження № 0000615 з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Підставою для реєстрації кримінального провадження стало виявлення під час огляду транспортного засобу невідповідності закріпленого у штатному місці ідентифікаційного номеру тому, який зазначено у свідоцтві про реєстрацію.

Постановою старшого дізнавача СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області від 09.06.2025 вказаний транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що вилучені під час огляду місяця події мотоцикл «SUZURI GSF 600 BANDIT» та свідоцтво про його реєстрацію мають значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та існує можливість його використання як доказів у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку, що вказане у клопотанні майно - мотоцикл та свідоцтво про його реєстрацію - відповідає критеріям речових доказів відповідно до ст. 98 КПК України. Зазначене майно має істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, у тому числі для проведення судових експертиз щодо ідентифікаційного номера транспортного засобу.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, а відповідно до ч. 11 цієї ж статті заборона користування майном є допустимою, якщо її незастосування створює ризик пошкодження, перетворення чи знищення такого майна.

Слідчий суддя вважає, що доводи представника володільця мотоцикла про можливість досягнення мети арешту шляхом передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання під особисте зобов`язання на цьому етап досудового розслідування не є переконливими. З огляду на обставини справи відсутні гарантії, що таке зберігання забезпечить цілісність речового доказу, враховуючи, що предметом дослідження є факт невідповідності ідентифікаційного номера. У разі передачі транспортного засобу володільцю останній отримає неконтрольований доступ до об`єкта експертизи, що може призвести до змін у його технічному стані, втрати слідів правопорушення або ускладнення призначення та проведення експертизи.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає доводи представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, необґрунтованими, а клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з накладенням арешту на майно із забороною відчуження та користування ним.

Одночасно слідчий суддя звертає увагу на те, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження і відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів шляхом позбавлення права на відчуження та користування на вилучені в ході огляду місця події мотоцикл «SUZURI GSF 600 BANDIT» д.н.з. НОМЕР_1 , 2000 року виписку та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу мотоцикла серії НОМЕР_2 .

Виконання ухвали покласти на сектор дізнання Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області зі зберіганням транспортного засобу на майданчику для утримання транспортних засобів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, за адресою: вул. Пастерівська, 104, м. Черкаси.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено о 08 год 55 хв. 13.06.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1