Провадження № 1-кп/592/692/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Річки Білопільського району Сумської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, який не працює і не навчається, мешканець АДРЕСА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимий:

-07.11.2024 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 1 ст. 309 до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні 0001940 від 21.07.2025

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в :

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, на всій території України введено воєнний стан, який продовжено до цього часу.

У період часу з 19.07.2025 по 20.07.2025, потерпіла ОСОБА_5 поїхала по власних справах до м. Києва. На час її відсутності за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вдома залишився її брат ОСОБА_3 , який в період відсутності сестри ОСОБА_3 мав доступ до всіх речей, наявних в кімнаті, де знайшов сумку сестри. Перевіривши вміст сумки, ОСОБА_3 знайшов у ній подарункову коробку з ювелірними виробами.

19.07.2025, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, реалізуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаючи, що його дії є непомітними для власниці майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 дістав з сумки ОСОБА_5 золоту каблучку 585-ї проби, масою 1,6 г, вартістю відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-25/12405-ТВ від 25.07.2025 7654,90 грн, належну останній, після чого пішов до сусідки ОСОБА_6 та попрохав закласти каблучку сестри, оскільки має пошкоджений паспорт, та не може зробити це самостійно. Після закладання в ломбарді «Ломбард Центральний», що розташований за адресою: м. Суми, вул. Металургів, буд. 13, прим. 5, каблучки, остання передала ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 3800 грн.

Не зупиняючись на вчиненому, 20.07.2025, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, реалізуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаючи, що його дії є непомітними для власниці майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , дістав з сумки ще одну золоту каблучку 585-ї проби, масою 1,84 г, з 13 маленькими білими камінцями вартістю відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-25/12404-ТВ від 25.07.2025 7654,90 грн, , належну ОСОБА_5 та попрямував на вулицю, де близько 13:00 зустрів ОСОБА_6 , котрій продемонстрував вищеописану каблучку, та знову попрохав її закласти до ломбарду. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 попрямували до ломбарду, в якому остання уклала договір про надання ломбардного кредиту та заставу майна №, за що отримала кошти у сумі 3800 грн. Вказані кошти ОСОБА_6 віддала ОСОБА_3 , який покинув приміщення ломбарду.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 за пред`явленим йому обвинуваченням винним себе визнав повністю, не оспорював обставин, викладених в обвинувальному акті, і суду показав, що оскільки йому були потрібні гроші 19.07.2025 взяв у сумочці сестри в кімнаті, де він проживав разом з сестрою, золоте кільце та не повідомляючи про його походження попросив сусідку здати до ломбарду. Оскільки в цей день він витратив кошти, наступного дня він взяв в цій же сумочці взяв інше золоте кільце та також попросив сусідку здати його до ломбарду. Після виявлення злочину він не проживає за зазначеною адресою та проживає в різних місцях. Висловив гтовність понеси покарання.

Показання обвинуваченого щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, є повними, послідовними, не містять протиріч, а тому визнаються належними доказами, які підтверджують пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення.

Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 19-20 липня 2025 року у власних справах виїздила до м. Києва. Коли повернулась, то побачила папірець, який виявився квитанцією з ломбарду, після чого перевірила вміст сумочки, яка була складена на випадок евакуації з м. Суми та в якій зберігалися коштовності і виявила відсутність 2 каблучок. Після цього знайшла фото цих каблучок та звернулась до поліції з приводу вчинення щодо неї злочину. Шкода їй відшкодована шляхом повернення каблучок з ломбарду. Підтримала прокурора щодо призначення покарання ОСОБА_5 в мінімальному розмірі, передбаченому санкцію статті.

Визнавши на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності її позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, враховуючи думку учасників судового провадження, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів що характеризують особу обвинуваченого та тих, які необхідні для вирішення питання про стягнення судових витрат.

За таких обставин, суд вважає вину ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні доведеною повністю.

Дії ОСОБА_3 за епізодом 19.07.2025 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є «вчинена в умовах воєнного стану», а за епізодом 20.07.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якої є «вчинена повторно», «вчинена в умовах воєнного стану».

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке буде необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_3 і попередження нових злочинів, суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий та вичинив злочин під час відбування покарання за попереднім вироком, під медичним наглядом у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює та не навчається, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, вчинив крадіжку у рідної сестри у якої проживав з «тривожної» сумочки.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченого, яке полягає у визнанні вини та готовності понести покарання.

Передбачених ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При визначенні виду і розміру кримінального покарання суд також враховує, що одним із європейських стандартів кримінального судочинства є принцип «nulla poena sine lege» (ніякого покарання без закону), закріплений у ч.1 ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 «не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення», а також принцип «пропорційності», коли призначене особі покарання є непропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12).

Згідно прецедентної судової практики ЄСПЛ «тяжкість вчиненого злочину не повинна бути основним визначальним фактором щодо покарання, а щодо ув`язнення та його строків акценти треба зміщувати в бік досягнення ресоціалізації», тобто незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства. При цьому, суд враховує автономну концепцію поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98), хоча це не виключає, що покарання може бути спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.

Враховуючи викладене, засади, передбачені ст. 65 КК України, суд враховуючи думку потерпілої та прокурора, вважає за можливе призначити покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 185 КК України. При цьому враховуючи відсутність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, який не одружений, не працює, вчинив злочин під час відбування покарання за попереднім вироком, суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України.

Разом з тим, зважаючи, що злочин був вчинений ОСОБА_7 19.07.2025 та 20.07.2025, тобто після постановлення обвинувального вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.11.2024, за яким обвинувачений не відбув покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення остаточного покарання ОСОБА_7 на підставі ст. 71 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 371, 374, 376, 392 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.11.2021 та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Речові докази золоту каблучку 585-ї проби, масою 1,6 г та золоту каблучку 585-ї проби, масою 1,84 г, з 13 маленькими білими камінцями вартістю вважати повернутими власнику.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта для проведення експертиз у розмірі 3565,60 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1