Справа № 463/2656/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1236/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 квітня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 квітня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 01.12.2024 до ЄРДР відмовлено.

На ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження; скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою визнати протиправною бездіяльність керівника ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні до ЄРДР повідомлення про злочин, вих. № 20241201 від 01.12.2024; зобов`язати керівника ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою вих. № 20241201 від 01.12.2024 та розпочати досудове розслідування.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_6 зазначає, що копію ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 квітня 2025 року він отримав лише 26 квітня 2025 року.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що в силу норм кримінального процесуального законодавства за заявою про вчинення кримінального правопорушення уповноважена особа зобов?язана внести відомості до ЄРДР.

Апелянт вказує, зокрема, що він 01.12.2024 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, із заявою про кримінальне правопорушення, а саме про вчинення кримінального правопорушення колегією суддів Долинського районного суду Івано-Франківської області за попередньою змовою з прокурором Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 під час розгляду кримінальної справи № 343/734/17, яке полягає у фабрикуванні кримінальної справи щодо нього, а відтак, у подальшому незаконному утриманні його під вартою. Проте відомості до ЄРДР за його заявою, всупереч вимогам закону, внесені не були, у зв`язку з чим він звернулася до слідчого судді зі скаргою.

Оскільки на сьогодні ОСОБА_6 перебуває у ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» відповідно до ухвали Львівського апеляційного суду від 08.05.2025 вирішено проводити у режимі відео конференції з з ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» з участю ОСОБА_6 .

Разом з тим, через технічні неполадки не вдалося встановити зв`язок з ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)».

Оскільки заявник не ставить в апеляційній скарзі питання про розгляд справи з його обов`язковою участю, з метою дотримання розумних строків розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи без участі ОСОБА_6 на підставі доводів його апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Приписами ч. 2 ст. 214 КПК України зазначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Внесення відомостей до ЄРДР урегульовано «Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженим Наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298.

Згідно з п. 1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Однак, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

У межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор або інша службова особа, дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати, що в заяві (повідомленні) містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вбачається із змісту заяви про злочин, з якою ОСОБА_6 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, останній просить внести до ЄРДР відомості щодо вчинення кримінального правопорушення колегією суддів Долинського районного суду Івано-Франківської області за попередньою змовою з прокурором Івано-Франківської обласної прокуратури, під час розгляду кримінальної справи № 373/734/17 та ухвалення незаконного вироку щодо нього. Вважає, що докази у вищевказаній справ справі були сфабриковані.

Відповідно до листа керівника П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_8 від 03.01.2025, звернення ОСОБА_6 за вх.№47790зкп-24л щодо неправомірних, на думку автора звернення, дій суддів Долинського районного суду Івано-Франківської області та суддів Івано-Франківського апеляційного суду розглянуто. У зв`язку з тим, що у зверненні не наведено достатньо відомостей про обставини, які б свідчили про факт вчинення злочинів вищевказаними суддями, підстав для вжиття заходів, передбачених ст. 214 КПК України не вбачається.

Окрім цього, як зазначив старший слідчий 5 СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_9 у запереченні на скаргу ОСОБА_6 , звернення ОСОБА_6 до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, про вчинення кримінального правопорушення суддями Долинського районного суду Івано-Франківської області та Івано-Франківського апеляційного суду не містять відомостей, що могли б свідчити про обставини вчинення злочинів: документи, магнітні носії інформації із збереженими аудіо-, відеозаписами чи фотозображеннями, або інформації про можливих очевидців описаної ним події. Вважає, що твердження ОСОБА_6 є безпідставними та необґрунтованими.

За результатом судового розгляду поданої скарги, слідчий суддя відмовив у її задоволенні, обґрунтовуючи своє рішення тим, що уповноважені особи ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, отримавши заяву ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 01.12.2024, дотрималися вимог законодавства України, перевірили її та встановили факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, зазначеного заявником.

При цьому твердження апелянта про обов`язковість норми, визначеної ч. 1 ст. 214 КПК України є безпідставними, адже вказана норма перебуває у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, відповідно до якої підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, та мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За наведеного, на переконання колегії суддів апеляційного суду, слідчий суддя повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою.

Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для її скасування, колегією суддів не встановлено, тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 квітня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: