Справа № 461/4387/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/2141/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Старший слідчий в ОВС І відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні провадження № 0000042 від 06.02.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, про арешт майна.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2025 року клопотання слідчого - задоволено.

Накладено арешт, шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права відчужувати, користуватись та розпоряджатись майном, яке вилучено під час обшуку від 03.07.2025, проведеного за адресою фактичного проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: АДРЕСА_1 , зокрема:

- мобільний телефон «iPhone» модель MPUF3HN/A, s/n: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_8 ;

- ноутбук «Asus» чорного кольору модель: K53S, K53SJ-SX276D, що перебуває у користуванні ОСОБА_8 .

Слідчий суддя провівши аналіз правових підстав для арешту майна, прийшов до висновку про необхідність задоволення вище вказаного клопотання слідчого про арешт майна, оскільки слідчим доведено, що вилучена техніка може бути використана як доказ факту і обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а також може містити інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення та причетних осіб. Мобільний телефон та ноутбук необхідний органу досудового розслідування для його огляду та збереження як речового доказу з метою використання під час доказування у кримінальному провадженні, а також проведення відповідних судових експертиз.

Не погоджуючись з рішенням суду, власник майна ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2025 року;

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання від 03.07.2025 року старшого слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області майора юстиції ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000042 від 06.02.2025 року.

Відповідно до частини третьої статті 173 КПК України повернути тимчасово вилучене майно, а саме мобільний телефон «iPhone» модель MPUF3HN/A, s/n: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 та ноутбук «Asus» чорного кольору модель: K53S, K53SJ-SX276D.

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що строк на оскарження ухвали від 22.07.2025 року нею не пропущено, оскільки з повним текстом ухвали не ознайомлена, при проголошенні повного тексту ухвали вона та її представник присутні не були.

В обґрунтування апеляційний вимог зазначає, що із зазначеною ухвалою не погоджується, вважає, що вона постановлена з порушенням норм діючого в Україні законодавства та підлягає до скасування.

Вважає, що жодних доказів про те, що вона причетна до злочину, чи інформації про яку повідомляє слідча при поданні клопотання телефон та ноутбук не містять. Жодних доказів про її причетність та активну діяльність у вайбер спільноті «(Менти) Мости-Пристань» з використанням телефону чи службового комп`ютера до клопотання не додано.

Вважає, що жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вилучене у неї майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій з наданих до суду матеріалів провадження не вбачається. Слідчим у поданому клопотанні не доведено що арешт майна необхідний для забезпечення кримінального провадження, а тому оскаржувана ухвала підлягає до скасування в повному обсязі, а вилучене у неї майно підлягає до негайного повернення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , думку власника майна ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

З огляду на те, що розгляд справи проводився у відсутності ОСОБА_8 та її представника, вважаю, що строки на апеляційне оскарження пропущені з поважних причин, а тому їх слід поновити.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Колегією суддів встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000042 від 06.02.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

03.07.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09.06.2025 про надання дозволу на проведення обшуку, було проведено обшук за адресою, де фактично проживає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «iPhone» модель MPUF3HN/A, s/n: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_8 ;

- ноутбук «Asus» чорного кольору модель: K53S, K53SJ- SX276D, що перебуває у користуванні ОСОБА_8 .

Під час огляду вищевказаного мобільного телефону, проведеного під час обшуку, у месенджері «Viber» виявлено групу «(Менти) Мости-Пристань», одним з адміністраторів якої зазначено ОСОБА_8 (номер мобільного телефону НОМЕР_4 ).

Крім того, під час огляду вищевказаного ноутбуку, проведеного під час обшуку, у ньому виявлено додаток месенджера «Viber», яким користується ОСОБА_8 , однак вхід до нього здійснено не було, у зв`язку з неможливістю ідентифікації.

03.07.2025 вилучені під час обшуку вказані предмети та речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000042 відповідно до постанови старшого слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області майора юстиції ОСОБА_10 про визнання речовими доказами від 03.07.2025 року.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що на день постановлення оскаржуваної ухвали слідчий суддя вірно встановив той факт, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучене майно, яке постановою слідчого визнано речовим доказом, має суттєве значення для проведення досудового розслідування та відповідає критеріям речового доказу, а тому з метою його збереження на нього слід накласти арешт.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання власника майна ОСОБА_8 на те, що вилучене майно не має до вчинення будь-якого кримінальною провадження, оскільки такі не підтверджуються жодними належними доказами та є безпідставними.

Не заслуговують на увагу покликання апелянта на те, що внаслідок арешту майна було незаконно обмежено права ОСОБА_8 , оскільки власник майна не позбавлений можливості володіти зазначеним майном, а обмеження можливості розпоряджатися та користуватись ним носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження.

Доводи апелянтів про те, що вилучене майно не є доказом злочину та не отримано злочинним шляхом, на думку колегії суддів, підлягають з`ясуванню в процесі розслідування кримінального провадження чи розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали в апеляційному порядку, колегією суддів не встановлено, а відтак ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

поновити власнику майна ОСОБА_8 , строк на апеляційне оскарження ухвали судді Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2025 року про накладення арешту на майно залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4