У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001875, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2024 року відносно

ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч. ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_6 ,

захисник - ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2024 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України та призначено їй покарання: за ч. 3 ст. 114-2 КК України - у виді 8 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 436-2 КК України - 1 рік позбавлення волі; за ч. 3 ст. 436-2 КК України - 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Ухвалено, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Ухвалено, строк відбування покарання рахувати з 23.09.2022 р.

Ухвалено, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 23.09.2022 р. по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Ухвалено, запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити попереднім до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання стосовно речових доказів та розподілу процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачена ОСОБА_5 просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження за ч. 3 ст. 114-2 КК України та за ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Покарання у виді позбавлення волі, призначене за ч. 1 ст. 436-2 КК України, обмежити строком фактично відбутого попереднього ув`язнення у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_5 зазначає, що не погоджується з вироком суду першої інстанції у частині її визнання винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч. ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України, вважаючи його необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

На думку апелянта, обвинувачення за ч. 3 ст. 114-2 КК України, у частині розповсюдження відеозапису, є надуманим, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що розміщене нею відео містило інформацію про розташування або ідентифікацію підрозділів Збройних Сил України. У відеозаписі лише згадуються цивільні об`єкти - заводи «Зоря-Машпроект», «Океан», мікрорайон міста Кульбакине, які розташовані на відстані 5-10 км від місця її проживання. При цьому, у відео не зазначалася ні адреса, ні будь-які координати, ні інша інформація, яка мала б військове значення.

Обвинувачена наголошує, що у відеозаписі немає згадок про наявність аеродрому чи військових об`єктів у Кульбакиному, а саме відео було зроблено з метою зафіксувати загальну ситуацію на горизонті після бойових дій, які відбулись у місті. Відео відображає лише дахи приватних будинків та дерева, без жодної інформації, що була б корисною для військових цілей, про що вона неодноразово зазначала як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, однак її доводи були проігноровані.

Щодо епізоду обговорення військової техніки в Мішково-Погорілово, обвинувачена вказує, що розмова мала побутовий характер та не містила будь-яких конкретних даних про переміщення військової техніки.

Стосовно обвинувачення за ч. 1 ст. 436-2 КК України, апелянт частково визнає вину, пояснюючи, що телефон, з якого здійснювалася відповідна переписка у чаті, дійсно належав їй, однак фактично користування пристроєм здійснювалося спільно з її чоловіком. Вона не могла заявити про це раніше через стан здоров`я чоловіка, який страждав на тяжке серцеве захворювання і згодом помер - 12.06.2023 р.

Щодо обвинувачення за ч. 3 ст. 436-2 КК України, в частині повторності розповсюдження матеріалів, що виправдовують агресію РФ, апелянтка вказує, що обидва зафіксовані факти стосуються одного й того самого змісту повідомлень, що, на її думку, свідчить про продовження одного злочину, а не вчинення окремих епізодів. Посилаючись на правову позицію судді Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_8 , обвинувачена зазначає, що у разі наявності єдиного умислу такі дії мають розцінюватися як один злочин.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

01.07.2022 р. о 10.20 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому в ході судового розгляду місці в м. Миколаєві, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на надання допомоги РФ у веденні агресивної війни проти України, діючи умисно, на шкоду таким основам національної безпеки України, з метою надання допомоги державі агресору у веденні агресивної війни проти України, передбачаючи що її дії можуть завдати шкоду основам національної безпеки України та бажаючи настання таких суспільно небезпечних наслідків, тобто діючи умисно, використовуючи власний мобільний телефон «TECHNO SPARK 7» моделі «ТECHNOKF 6n», IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 , у програмі для миттєвого обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджері) «Telegram», де вже була зареєстрована з обліковим записом «ID - », а саме у відкритому чаті « ОСОБА_9 », під ім`ям « ОСОБА_10 » розмістила повідомлення: «Час назад разговаривала с бывшей однокл. Живёт в Мешково -Погореловке за в.частью. Раньше у них стояли установки стационаром и отлеты были постоянно. Потом их убрали. За сегодня рассказала, что перед 5-ю часами разрывались собаки и проехала тяжёлая техника. А минут чз. 15 были сильные отлеты, таких она ещё не слышала. Было ооооочень громко и сразу после этого слышали разрывы в городе. Насчитала 9 вылетов. А потом снова проезжала техника.», достовірно розуміючи, що інформація, яку містить це повідомлення, збирається для подальшої передачі державі (РФ), що здійснює збройну агресію проти України.

Крім того, 22.09.2022 р. о 17.07 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем постійного проживання: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на надання допомоги РФ у веденні агресивної війни проти України, діючи умисно, на шкоду основам національної безпеки України, з метою надання допомоги державі агресору у веденні агресивної війни проти України, передбачаючи що її дії можуть завдати шкоду основам національної безпеки України та бажаючи настання таких суспільно небезпечних наслідків, тобто діючи умисно, використовуючи вищевказаний належний їй телефон з абонентським номером НОМЕР_3 , у програмі для миттєвого обміну повідомленнями через мережу під нікнеймом « ОСОБА_10 », текстове повідомлення наступного змісту: « ОСОБА_11 , обещала выслать вид с балкона. Чтобы ты понял, что в Херсонском наравлении и сторона Октябрьского мне хорошо видно. И для ориентира скажу, что напротив за рекой Радсад», після чого одразу розмістила відеозапис тривалістю 01 хв. 50 с., який містить інформацію про місцезнаходження у м. Миколаєві, Миколаївській області Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, з можливістю ідентифікації на такій місцевості, наступного змісту: « ОСОБА_11 , я обещала, панорама тебе то, что мне видно (демонструє вид). Вот в этом направлении у меня северо-восток. Ну здесь слышно, видно Баштанское шоссе, там Херсонское. Вон там здание «ЮТЗ», вот оттуда, чуть дальше, получается Кульбакино, вот оттуда вечером взлетали ракеты. Это то, что я тебе показывала. Вот это вот дальше зернохранилище, а здесь вот нефтебаза, а в том направлении завод «Океан» и когда зарево, мне тоже очень видно хорошо. Дальше вот там речка, там уже обьездная, так что тут все рядом. Так что тут ошибиться..», достовірно розуміючи, що інформація, яку містять ці повідомлення, збирається для подальшої передачі державі (РФ), що здійснює збройну агресію проти України. Як встановлено, передана (поширена) ОСОБА_5 за вищевикладених обставин інформація щодо місць дислокації підрозділів ЗС України, яка не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України, створює фактичну загрозу їх ураження чи знищення.

Крім цього, протягом червня-серпня 2022 року (точного часу органом досудового розслідування не встановлено, однак щонайменше з 19.06.2022 р.), ОСОБА_5 , не сприймаючи державну владу в Україні, керуючись ідеологічними мотивами, діючи умисно, перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон «TECHNO SPARK 7» моделі «ТECHNOKF 6n», IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-картками мобільних операторів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 та використовуючи мобільний додаток «Telegram», в якому вона вже була зареєстрована з обліковим записом «ID-», долучилася (вступила) до каналу (спільноти) « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з чатом для спілкування « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , id), під ім`ям « ОСОБА_10 ».

Так, 09.08.2022 р. о 07.14 год., ОСОБА_5 діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на виправдовування збройну агресію РФ проти України, розпочатої у 2014 році, використовуючи вищевказаний належний їй телефон з абонентськими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , у програмі для миттєвого обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджері) «Telegram», де вже була зареєстрована з обліковим записом «ID-», а саме в загальному чаті « ОСОБА_9 », розмістила під псевдонімом « ОСОБА_10 », повідомлення з наступним змістом: «Всем «лохматикам» привет! Николаев просыпается, погода обещает опять жару. Раскаты приблизились за ночь! А значит неотвратимо приближается наше освобождение! С одной стороны -страшновато, но так радостно, что сердце замирает! Ждём вас, ребятки, живыми и здоровыми!».

Поширене ОСОБА_5 вказане повідомлення, містить інформацію, яка виправдовує, збройну агресію РФ проти України, розпочату у 2014 році.

Крім цього, протягом серпня 2022 року, ОСОБА_5 не сприймаючи державну владу в Україні, керуючись ідеологічними мотивами, діючи умисно, перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон «TECHNO SPARK 7» моделі «TECHNOKF 6n», IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-картками мобільних операторів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 та використовуючи мобільний додаток «Telegram», в якому вона вже була зареєстрована з обліковим записом « НОМЕР_5 », була учасником каналу (спільноти) « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з чатом для спілкування « ОСОБА_9 », обравши собі псевдонім « ОСОБА_10 ».

29.08.2022 р. о 09.24 год., ОСОБА_5 діючи повторно, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на виправдовування збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, використовуючи вищевказаний належний їй телефон з абонентськими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , у програмі для миттєвого обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджері) «Telegram», де вже була зареєстрований з обліковим записом « НОМЕР_5 », а саме в загальному чаті « ОСОБА_9 », повторно розмістила під псевдонімом « ОСОБА_10 », повідомлення з наступним змістом: «Нравится, не нравится.... Чего молча сидела на жопе 8 лет?! Думала за Донбасс отвечать не придется! Они тоже не хотели!!! И не хотят!! И чтобы больше такого не было, НИКОЛАЕВ И ВСЕХ ОСТАЛЬНЫХ, ОСВОБОДЯТ!!! Хочешь ты этого или нет! А я вот ХОЧУ освобождения! Правда, и меня не спрашивают....».

Поширене ОСОБА_5 вказане повідомлення, містить інформацію, яка виправдовує, збройну агресію РФ проти України, розпочатої у 2014 році.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 114-2 КК України, як поширення інформації про розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, за ч. 1 ст. 436-2 КК України, як виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році та за ч. 3 ст. 436-2 КК України, як виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчинене повторно.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Положення ст. 94 КПК України передбачають, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для визнання винуватості доведеною поза розумним сумнівом версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що стосуються події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З одного боку, стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на певних установлених судом обставинах або недоведеності важливих для справи обставин, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення і який неможливо спростувати наданими сторонами доказами.

З іншого боку, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (постанови Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі № 688/788/15-к, від 08.10.2019 р. у справі № 195/1563/16-к, від 21.01.2020 р. у справі № 754/17019/17, від 16.09.2020 р. у справі № 760/23459/17 та ін.).

Цей стандарт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , на думку апеляційного суду, було дотримано з огляду на таке.

Частиною 1 статті 114-2 КК України передбачена відповідальність за поширення інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україну, у тому числі про їх переміщення територією України, якщо така інформація не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів, вчинене в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Частина 3 вказаної статті передбачає ті самі діяння, вчинені за попередньою змовою групою осіб або з корисливих мотивів, або з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, або її представникам, або іншим незаконним збройним формуванням, або якщо вони спричинили тяжкі наслідки, за відсутності ознак державної зради або шпигунства.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 436-2 КК України, кримінально караним є діяння з виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та представників підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Частиною 3 статті 436-2 КК України передбачена відповідальність у разі вчинення вказаних дій службовою особою, або повторно, або організованою групою, або з використанням засобів масової інформації.

Як убачається з матеріалів справи, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, за те, що у період з 01.07.2022 р. по 22.09.2022 р., з метою надання допомоги державі агресору у веденні агресивної війни проти України, використовуючи належний їй телефон у програмі для миттєвого обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджері) «Telegram» розмістила повідомлення, які містили інформацію про місцезнаходження у м. Миколаєві та Миколаївській області Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, з можливістю ідентифікації на такій місцевості.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачувалась у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України, а саме у тому, що у період часу з 09.08.2022 р. по 29.08.2022 р., використовуючи належний їй телефон, у програмі для миттєвого обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджері) «Telegram», розмістила повідомлення, які містять інформацію, яка виправдовує збройну агресію РФ проти України, розпочатої у 2014 році.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_5 , її вина в скоєному кримінальному правопорушенні підтверджується доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- протоколом обшуку від 23.09.2022 р., відповідно якому, в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «TECHNO SPARK 7» моделі «TECHNOKF 6n», IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-картками мобільних операторів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

- протококом огляду речей від 23.09.2022 р., з якого вбачається, що було проведено огляд мобільного телефону марки «Tecno Spark 7», вилученого 23.09.2022 р., під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 . В ході огляду застосунку «Telegram», який був встановлений на вказаному мобільному терміналі було встановлено, що в ньому міститься обліковий запис з іменем « ОСОБА_10 », який зареєстрований на номер мобільного телефону НОМЕР_3 . В ході огляду здійснено пошукові дії в Telegram-чаті « ОСОБА_9 » та виявлено ряд повідомлень, залишених користувачем « ОСОБА_10 ».

- протоколом огляду від 23.09.2022 р., згідно з яким, проведено огляд відеофайлу, виявленого під час проведення огляду мобільного телефону «TECHNO SPARK 7», належного ОСОБА_5 . У ході огляду облікового запису (акаунту) з нікнеймом « ОСОБА_10 », в месенджері «Telegram», в розділі «Чаты» виявлено та отримано відомості щодо спілкування ОСОБА_5 з користувачем « ОСОБА_12 », зокрема листування та поширення відео файлу, який містить інформацію, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів.

- додатковим протоколом огляду речей від 26.12.2022 р., відповідно якому, оглянуто мобільний телефон марки «Tecno Spark 7». В ході огляду застосунку «Telegram», здійснено пошукові дії в Telegram-чаті « ОСОБА_9 » та виявлено ряд повідомлень, залишених користувачем « ОСОБА_10 ».

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.12.2022 р., за участю підозрюваної ОСОБА_5 , в ході проведення якого ОСОБА_5 , перебуваючи на балконі своєї квартири АДРЕСА_2 , відтворила обставини проведення зйомки відеоматеріалу, який 22.09.2022 р. о 17:07 був надісланий через мережу Інтернет у месенджері «Telegram» з використанням облікового запису «ID-» під нікнеймом « ОСОБА_10 », а саме в закритому чат боті каналу « ІНФОРМАЦІЯ_4 », та в якому було висвітлено інформацію, яка містить ознаки місцезнаходження у Миколаївській області Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, з можливістю їх ідентифікації на місцевості;

- висновком експерта від 06.12.2023 р. № 212, відповідно до якого, у тексті скриншотів, зроблених в ході огляду мобільного телефону від 23.09.2022 р. міститься виправдовування здійснення рф збройної агресії проти України, а також підтримка дій держави агресора, а також осіб, що здійснюють збройну агресію рф проти України.

Крім того, судом були досліджені й інші письмові докази та процесуальні рішення, які, хоча й не є самостійними процесуальними джерелами доказів у розумінні ст. 84 КПК України, проте в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження підтверджують вину ОСОБА_5 та обставини вчиненого злочину, а саме:

- протокол огляду від 20.12.2022 р., відповідно якому, оглянуто відкриті інформаційні ресурси мережі Інтернет - канал « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( ІНФОРМАЦІЯ_5 та чату « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) кросплатформного месенджеру «Telegram». В ході огляду встановлено, що вказаний канал створено 21.12.2021 р., того ж дня о 18.59 год. розміщено перше повідомлення. В ході огляду каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » встановлено щоденне розміщення публікацій, спрямованих на збір відомостей, що містять інформацію про направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів територією України, а також розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості. Зокрема, встановлено, що у період з 19.06.2022 р. по 23.09.2022 р. на вказаному каналі щодня приблизно о 05.00 год. та о 20.30 год. розміщувались публікації, в яких висвітлювалась мета каналу, яка направлена на збір інформації про соціально-політичну обстановку в містах України, крім того збір інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів територією України, а також розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості;

- повідомлення Військового коменданта оборони міста Миколаєва від 29.09.2022 р., згідно з яким, в період з 20.09.2022 р. по 22.09.2022 р. в районі військового аеродрому « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (в/ч НОМЕР_6 ), дійсно виконували завдання військовослужбовці Збройних Сил України у складі артилерійських підрозділів та підрозділів протиповітряної оборони з відповідним озброєнням та військовою технікою. Основним командним пунктом оборони м. Миколаїв було зафіксовано: 22.09.2022 р. о 20.11 год. - обстріл із РСЗВ «Смерч» (2 реактивні снаряди фугасного типу) по аеродрому «Кульбакине», льотне поле з напрямку н.п. Вавілове; 23.09.2022 р. з 00.35 по 00.42 год. - ракетний удар (4 зенітних керованих ракети із ЗРК С-300) по мікрорайону Кульбакине (військовий аеродром, військове містечко, гуртожиток в/ч НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 ) з напрямку н.п. Гола Пристань. Внаслідок ракетного удару було пошкоджено склади, гуртожиток, в якому в момент ракетного удару перебували військовослужбовці Збройних Сил України. Вказана вище інформація ОКП оборони м. Миколаїв у відкритому доступі та/або засобах масової інформації не висвітлювалась.

- повідомлення командира військової частини НОМЕР_7 від 12.01.2023, в період з 30.06.2022 по 01.07.2022 підрозділи військової частини НОМЕР_7 дійсно перебували як безпосередньо на території військової частини так і поблизу такої військової частини в АДРЕСА_4 та виконували бойові розпорядження з відповідним військовим озброєнням, дані щодо якого на даний час, у зв`язку з воєнним станом, не підлягають розголошенню. Інформація про розміщення вказаних підрозділів не розміщувалась у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів.

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.12.2022 р., протокол огляду від 20.12.2022 р., протоколи огляду відкритих інформаційних ресурсів мережі Інтернет від 17.12.2022 р. та 18.12.2022 р., з яких вбачається, що ОСОБА_13 систематично здійснював проросійську інформаційну діяльність, брав участь у публічних акціях з антиукраїнською риторикою, поширював через медіа-ресурси відомості, що містять елементи військової розвідки, а також взаємодіяв із засобами інформаційного впливу держави-агресора, чим сприяв поширенню проросійських наративів у інформаційному просторі.

Дослідивши вказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що достовірність та об`єктивність наведених доказів сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону та узгоджуються один з одним. Крім того, судом встановлено, що ці докази є належними, допустимими, достовірними і в сукупності - достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченої та визнання її винуватості.

Переконливих доводів, які би свідчили про протилежне, в апеляційній скарзі не наведено.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч. ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України, доведено поза розумним сумнівом.

Доводи апелянта про відсутність у відеозаписі, поширеному нею, інформації, що могла б становити інтерес для держави-агресора, є безпідставними та не спростовують наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 23.09.2022 р., під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено мобільний телефон марки «TECHNO SPARK 7» моделі «TECHNOKF 6n», IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-картками мобільних операторів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

В ході огляду зазначеного мобільного пристрою встановлено, що на ньому був встановлений застосунок «Telegram», у якому ОСОБА_5 зареєстрована з обліковим записом на вказаний номер телефону.

У ході огляду чатботу «Лохматыйbot», а також чату « ОСОБА_9 », виявлено низку повідомлень, зокрема:

- 01.07.2022 р. о 10.20 год. - повідомлення, в якому викладено інформацію про перебіг бойових дій, активність важкої техніки та кількість ракетних вильотів у конкретному населеному пункті, що розташований поблизу військової частини;

- 22.09.2022 р. о 17.07 год. - особисте повідомлення та відеофайл тривалістю 1 хв. 50 сек., в якому з голосовими коментарями ОСОБА_5 зафіксовано панораму місцевості Інгульського району м. Миколаєва з вказівкою на конкретні топографічні орієнтири (Баштанське шосе, Кульбакіне, «ЮТЗ», елеватор, нафтобаза, завод «Океан», Радсад тощо), а також згадками про ракетні вильоти з району Кульбакіне.

Згадане відео, як підтверджується протоколом огляду від 23.09.2022 р., не розміщувалося у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Службою безпеки України чи іншими уповноваженими органами. Його зміст дає змогу ідентифікувати місцевість, орієнтуватися на конкретні об`єкти інфраструктури та, у сукупності з коментарями ОСОБА_5 , припустити місце дислокації або активності військових формувань.

Крім того, у зазначених повідомленнях ОСОБА_5 відкрито висловлює підтримку збройній агресії РФ, вітає «звільнення» м. Миколаєва, демонструє позитивне ставлення до дій держави-агресора, що додатково свідчить про її умисел у поширенні ворожо орієнтованої інформації.

Відповідно до ч. 3 ст. 114-2 КК України, кримінальна відповідальність настає за поширення інформації про розташування, рух або переміщення Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, за умови, що така інформація не була оприлюднена у відкритих джерелах, і якщо такі дії вчинені в умовах воєнного стану.

Склад вказаного злочину є формальним, тобто закінченим з моменту вчинення зазначених у диспозиції дій, незалежно від наслідків чи результатів. Мета чи суб`єктивне уявлення особи про важливість цієї інформації не впливає на сам факт вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що доводи апеляційної скарги сторони захисту зводяться до суб`єктивного тлумачення обставин справи, не підтверджуються належними доказами, спростовуються дослідженими доказами та не впливають на правову кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо спільного користування мобільним телефоном із померлим чоловіком як обставини, яка виключає її винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не спростовують установлених судом першої інстанції обставин.

Так, обліковий запис у месенджері Telegram, з якого поширювалися матеріали із ознаками пропаганди держави-агресора, був зареєстрований на номер телефону, яким користувалась ОСОБА_5 .

Стиль викладення повідомлень, використовувана лексика, а також тематика та спрямованість поширених матеріалів повністю збігаються з риторикою інших повідомлень, авторство яких у ході слідства та судового розгляду було достовірно встановлено за ОСОБА_5 . В окремих випадках ці повідомлення супроводжувалися особистими коментарями, притаманними саме обвинуваченій, з урахуванням її манери мовлення, специфіки виражень та позицій, висловлених в інших джерелах.

Версія про те, що користування телефоном могло здійснюватися також чоловіком обвинуваченої, з`явилася лише після смерті останнього та не підкріплена жодними доказами. У матеріалах справи відсутні будь-які свідчення або документи, що свідчили б про дійсне спільне користування пристроєм, зокрема відомості про сторонні профілі, зміну поведінки у спілкуванні, зміну часу або місця доступу, показання свідків чи листування із залученням третьої особи.

Крім того, під час досудового розслідування ОСОБА_5 не повідомляла про такий факт, попри те, що мала таку можливість, що ставить під сумнів щирість і достовірність таких її тверджень.

Апеляційний суд також звертає увагу на зміст самих поширених матеріалів, які містять системну ідеологічну позицію, спрямовану на виправдання збройної агресії РФ, схвалення дій її військових формувань та заперечення територіальної цілісності України. Вони не мають ознак випадковості або запозичення, що могло б свідчити про стороннє втручання чи передачу пристрою іншій особі. Ці дані узгоджуються з раніше встановленими характеристиками поведінки ОСОБА_5 , що виключає ймовірність дій іншої особи без її відома чи участі.

За відсутності будь-яких об`єктивних доказів на підтвердження викладеної в апеляційній скарзі версії, її твердження не заслуговують на довіру та розцінюються як спроба уникнення кримінальної відповідальності шляхом зміни позиції.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо критичної оцінки показів обвинуваченої як таких, що суперечать встановленим обставинам справи, а твердження про непричетність до надсилання повідомлень є безпідставними, не підтверджені жодними доказами та розцінюються як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинення дій, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України.

Стосовно тверджень сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_5 за ст. 436-2 КК України кваліфікуючої ознаки «вчинення повторно», оскільки вся переписка ОСОБА_5 за допомогою месенджеру «Телеграм» є тотожніми діяннями, об`єднаними єдиним кримінально протиправним наміром, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень як формою множинності визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу (ч. 1 ст. 32 КК України).

Згідно ч. 2 ст. 32 КК України не є повторністю продовжуваний злочин, що складається з двох або більше вчинених в різний час тотожних злочинних діянь, об`єднаний єдиним злочинним наміром. Продовжуваний злочин зовні схожий на повторність тотожних злочинів тому, що також складається з кількох тотожних діянь. Але між ними є суттєві відмінності. Так, при продовжуваному злочині особа має єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену загальну мету і єдиний умисел, об`єднує вчинені нею всі тотожні діяння, вчиненні діяння щодо одного й того ж предмета злочину, без значного розриву у часі. При повторному вчиненні тотожних злочинів кожен з них має суб`єктивну сторону і самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину.

У ст. 35 КК України передбачені правові наслідки повторності, сукупності та рецидиву кримінальних правопорушень, зокрема, повторність, сукупність та рецидив кримінальних правопорушень враховуються при кваліфікації кримінальних правопорушень та призначенні покарання, при вирішенні питання щодо можливості звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 14.09.2020 р. об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду (справа № 591/4366/18; провадження № 51-1122кмо20) сформульовано висновок щодо застосування кваліфікуючої ознаки повторності. Зокрема, об`єднана палата вказала, що єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою повторності без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації цієї ознаки, є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні.

Таким чином, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Однак, у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи, така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочин в іншому кримінальному провадженні.

Тобто лише за умов, коли суд безпосередньо досліджує докази та у вироку встановить доведеність винуватості особи одночасно за всіма епізодами кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченому. Оскільки доведеність чи недоведеність вини у першому епізоді встановлюється судом і лише одночасний розгляд судом в одному кримінальному провадженні першого епізоду, що утворює повторність, і наступного, який кваліфікується як повторний.

Отже, лише за таких обставин, така форма множинності злочинів, як повторність, за відсутності обвинувального вироку суду стосовно особи за раніше вчинений злочин, якщо такі епізоди розглядаються судом в одному кримінальному провадженні, узгоджується з положеннями ст. 62 Конституції України та відповідає принципу non bis in idem.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчинення злочину та визнав ОСОБА_5 винуватою, зокрема за двома епізодами поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, заперечення тимчасової окупації частини території України, глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, представників збройних формувань Російської Федерації, на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у вироку наведено докладні мотиви.

Так, у цьому випадку скоєні ОСОБА_5 злочини не були продовжуваними, оскільки обвинувачена не мала єдиного злочинного наміру, який охоплював заздалегідь поставлену загальну мету і єдиний умисел, що об`єднував вчинені всі тотожні діяння, вчинені нею діяння не стосувались одного й того ж предмета злочину, при цьому, між ними був розрив у часі.

Отже, ОСОБА_5 було вчинено повторно тотожні злочини кожен з яких мав суб`єктивну сторону і самостійний умисел, який виникав щоразу перед вчиненням окремого злочину, у зв`язку з чим, судом першої інстанції вірно кваліфіковані дії ОСОБА_5 ч. 3 ст. 436-2 КК України, за ознакою повторності.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає законних та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченої, вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2024 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою ОСОБА_5 , яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали суду.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3