Провадження № 1-кп/947/1060/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2025 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в залі суду в м. Одесі в спрощеному порядку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 02.05.2025 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-23.01.2025 року Київським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.. 390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 04.04.2025 рішенням Київського районного суда м. Одеси, яке вступило в законну силу 04.04.2025, задоволено заяву ОСОБА_4 та видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначено наступні обмеження його прав, а саме:

-заборонено перебувати в місці спільного проживання із постраждалою особою ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

-заборонено вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з ОСОБА_4 через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Будучи ознайомлений 11.04.2025 з рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2025 у справі №947/12224/25 під підпис, нехтуючи обов`язковими приписами та обмежуваннями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по виконанню рішень суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, ОСОБА_3 24.04.2025 року, близько 19 год. 45 хв. прийшов до квартири АДРЕСА_2 , та перебуваючи в приміщенні зазначеної квартири, влаштував конфлікт із ОСОБА_4 чим порушив тимчасові обмеження його прав в частині заборони перебувати за місцем мешкання реєстрації та фактичного мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Внаслідок таких дій ОСОБА_3 заподіяно шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України тобто умисне невиконання обмежувального припису, особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Крім того, 16.05.2025 року, приблизно о 20:00 годинні, ОСОБА_3 знову порушив обмежувальний припис та прийшов до квартири АДРЕСА_2 , та відкривши вхідні двері своїм особистим ключем, потрапив у приміщення зазначеної квартири, після чого направився в одну із кімнат, чим порушив тимчасові обмеження його прав в частині заборони перебувати за місцем мешкання реєстрації та фактичного мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Внаслідок таких дій ОСОБА_3 заподіяно шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України тобто умисне невиконання обмежувального припису, особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Крім того, 25.05.2025 року, приблизно о 20:10 годинні, ОСОБА_3 знову порушив обмежувальний припис та прийшов до квартири АДРЕСА_2 , та відкривши вхідні двері своїм особистим ключем, потрапив у приміщення зазначеної квартири, після чого направився в одну із кімнат, чим порушив тимчасові обмеження його прав в частині заборони перебувати за місцем мешкання реєстрації та фактичного мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Внаслідок таких дій ОСОБА_3 заподіяно шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України тобто умисне невиконання обмежувального припису, особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Крім того, 01.06.2025 року, приблизно о 19:20 годинні, ОСОБА_3 знову порушив обмежувальний припис та прийшов до квартири АДРЕСА_2 , та відкривши вхідні двері своїм особистим ключем, потрапив у приміщення зазначеної квартири, після чого направився в одну із кімнат, чим порушив тимчасові обмеження його прав в частині заборони перебувати за місцем мешкання реєстрації та фактичного мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Внаслідок таких дій ОСОБА_3 заподіяно шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України тобто умисне невиконання обмежувального припису, особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Прокурор ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою, згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлений із обмеженням прав на апеляційне оскарження і згодний на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст.. 390-1 КК України.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому, суд враховує відповідно до ст.ст. 65-69-1 КК України, ступінь тяжкості вчиненого проступку, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений обвинуваченим проступок, передбачений ст.. 390-1 КК України, є нетяжким злочином, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 321-ХІ від 03.12.2019 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, злочин, передбачений ст.. 390-1 КК України віднесений до кримінальних проступків.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України суд визнає визнання обвинуваченим вини у скоєнні кримінального правопорушення, каяття у скоєному та усвідомлення суспільної небезпеки свого діяння, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України відсутні.

Визначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує обставини скоєного кримінального проступку, особу обвинуваченого, який раніше судимий, у лікарів психіатра і нарколога на обліку не перебуває, щире каяття у скоєному. Крім того суд бере до уваги повне визнання ОСОБА_3 вини, і вважає, що необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних проступків або правопорушень, покарання йому слід призначити у виді обмеження волі.

Судом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Одеси від 23.01.2025 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Частина 1 ст. 71 КК України містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або частково приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.

Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає остаточне покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання про призначення ОСОБА_3 остаточного покарання у виді обмеження волі із врахуванням вимог ст.71,72 КК України, що в свою чергу відповідатиме основній меті його призначення - виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде необхідним та достатнім.

Підстав для застосування ст.69,75 КК України суд не вбачає.

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходив з положень ст.100 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-370, 373-374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390 -1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставіст. 71, 72КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 23.01.2025 та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) років 1 (один) місяць

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей,передбаченихст.394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1