Справа № 738/1783/25
№ провадження 1-в/738/253/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

суддi - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в режимі відеоконференції подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про умовно - дострокове звiльнення вiд відбування покарання засудженого ОСОБА_2

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

представника установи

виконання покарань - ОСОБА_5

засудженого - ОСОБА_2

В С Т А H О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

Державна установа «Менська виправна колонія (№91)» та подала до суду подання про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_2 , яке обґрунтоване тим, що він за час відбування покарання в місцях позбавлення волі характеризується позитивно, мав три стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку, працевлаштований, має два заохочення, відбув 2/3 частини призначеного судом строку покарання, враховуючи висновок ступеня виправлення, своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому є всі підстави для застосування до нього пільги, передбаченої ст.81 КК України.

Виклад позиції учасників судового розгляду.

Представник Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» в судовому засіданні підтримав подання, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні подання, посилаючись на те, що поведінка засудженого за весь час відбування покарання не завжди була законослухняною, останній допускав порушення розпорядку дня, за що отримав три стягнення, окрім того, завдана шкода потерпілому засудженим не відшкодована.

Засуджений ОСОБА_2 в судовому засіданні просив задовольнити подання, пояснив, що по прибуттю до установи виконання покарань дійсно допускав порушення розпорядку дня, зокрема, запізнився на перевірку та перебував на спальному місці у невідведений для цього час, але всі порушення були допущені ним через незадовільний стан здоров`я, в подальшому порушень не допускав, адміністрацією установи виконання покарань характеризується позитивно. Зазначив, що у зв`язку з хворобою кінцівок має протипоказання до праці, у зв`язку з чим на початку строку відбування покарання в ДУ «Менська ВК (№91)» не працював, з 2022 року постійно працює, спочатку працював на швейній дільниці, а в подальшому на контрагентських об`єктах за межами установи виконання покарань, за сумлінну поведінку та ставлення до праці неодноразово заохочувався, має намір і бажання відшкодувати шкоду, але на даний час виконавче провадження завершене, виконавчі листи повернуті стягувачу, у зв`язку з чим, перебуваючи у місцях позбавлення волі, він не може вирішити питання щодо відшкодування шкоди.

Встановлені судом обставини.

Вироком Київського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року ОСОБА_2 засуджений за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислюється з 17 січня 2019 року. На підставі ст.72 КК України у строк покарання ОСОБА_2 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 10 серпня 2016 року до 04 жовтня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановою Верховного Суду вищевказаний вирок залишено без змін.

Отже, на час розгляду подання ОСОБА_2 відбув більше 2/3 частини призначеного судом покарання.

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_2 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17 січня 2019 року.

За час перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» порушень розпорядку дня не допускав, дотримувався вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, заохочень не мав, до праці не залучався.

З 12 липня 2019 року засуджений ОСОБА_2 відбуває покарання в ДУ «Менська ВК (№91)», де допускав порушення розпорядку дня, зокрема, за відсутність в строю на ранковій, вечірній режимній перевірці та перебування на спальному місці у невідведений для цього час, за що 17 вересня, 24 грудня 2020 року та 28 січня 2021 року отримав стягнення у вигляді двох попереджень та догани, які на даний час погашені у встановленому законом порядку, в подальшому порушень не допускає, на профілактичних обліках не перебуває, дотримується вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання.

З 20 вересня 2022 року до 17 серпня 2023 року працював на швейній дільниці підприємства установи, де поставлені перед ним завдання виконував вчасно та якісно, трудову дисципліну та внутрішньо цеховий режим не порушував, постійно удосконалював свої професійні навички. За виконання покладених обов`язків робітника швейної дільниці 10 травня 2023 року отримав заохочення у вигляді подяки начальника установи (а.о.с.127-131).

З 08 вересня 2023 року до 29 грудня 2023 року працював робітником контрагентського об`єкту ФОА ОСОБА_6 , де за сумлінне ставлення до праці та дбайливе ставлення до майна 16 листопада 2023 року від директора ФОП « ОСОБА_6 » отримав подяку (а.о.с.149).

З 15 травня 2024 року до 30 січня 2025 року працював робітником контрагентського об`єкту ПП «ЗаводСІЛЬГОСПМАШ», де норми виробітку виконував, за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки 05 червня 2024 року отримав заохочення від начальника установи у вигляді подяки.

З 01 лютого 2025 року по даний час працевлаштований робітником контрагентського об`єкту ПАТ «МенаПАК», де до роботи ставиться сумлінно, виконує норми виробітку, за що 11 липня 2025 року отримав заохочення від начальника установи вигляді подяки.

Залучений до програми диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», яку реалізовує у вільний від роботи час. За зайняте ІІ місце в змаганнях з армреслінгу був нагороджений грамотою начальника ДУ «Менська ВК (№91)».

Відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться у дільниці, реагує на них позитивно.

Рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» (протокол №20 від 31 липня 2025 року) одноголосно погоджено застосування до засудженого ОСОБА_2 пільги, передбаченої ст.81 КК України, оскільки останній довів своє виправлення, при цьому членами комісії брався до уваги висновок щодо ступеня виправлення засудженого, відповідно до якого він отримав 93 бали, що вказує на можливість застосування до цього пільги, передбаченої статтею 81 КК України.

Засуджений ОСОБА_2 на підтвердження незадовільного стану здоров`я, що перешкоджало йому працювати в установі, надав медичну довідку, видану медичною частиною №91 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України», з якої вбачається, що згідно з лікарськими записами в медичній документації засудженому ОСОБА_2 за станом здоров`я протипоказана тривала важка фізична праця, що включає в себе тривале перебування в сидячому та стоячому положенні.

Згідно з довідкою №19.10-32/19696 від 26 червня 2023 року, виданою Менським ВДВС у Корюківському районі Чернігівської області, у вказаному відділі виконавчої служби перебували в провадженні два виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 майнової та моральної шкоди, вказані виконавчі провадження були завершені 16 листопада 2022 року, у зв`язку з чим виконавчі листи відповідно до п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» були повернуті стягувачеві.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого виконавчі листи до установи не надходили.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Частиною 3 ст.81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умовний тяжкий злочин.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Саме з метою сприяння виправлення та перевиховання засуджених в кримінальному законодавстві існують такі інститути, як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, звільнення від покарання на підставі закону України про амністію або акта про помилування та інші.

Безпідставна відмова суду в застосуванні одного з вказаних інститутів буде порушенням принципів кримінального права, що може призвести до приниження людської гідності засудженої особи, порушення принципу верховенства права в цілому, що є неприпустимо.

Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Згідно з характеризуючими даними та інформацією установи виконання покарання засуджений ОСОБА_2 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Дослідивши дані, які характеризують особу засудженого ОСОБА_2 , в судовому засіданні встановлено, що за час перебування в слідчому ізоляторі ОСОБА_2 порушень розпорядку дня не допускав, дотримувався вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, заохочень не мав, до праці не залучався.

З часу відбування покарання в Державній установі «Менська виправна колонія (№91)» протягом 2020-2021 років засуджений ОСОБА_2 допускав порушення розпорядку дня, за що отримав три стягнення. З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_2 вбачається, що вказані порушення були допущені ним протягом незначного проміжку часу один за один через незадовільний стан здоров`я та фізіологічні особливості організму, що підтверджується його письмовими поясненнями за даними фактами, які містяться в матеріалах особової справи.

На даний час дисциплінарні стягнення застосовані до засудженого ОСОБА_2 погашені, з моменту їх застосування минув значний проміжок часу, в подальшому засуджений порушень не допускає, починаючи з 2022 року весь час працевлаштований, до праці ставиться сумлінно, за що протягом 2023-2025 років отримав три заохочення від начальника установи виконання покарань та одне заохочення від ФОП ОСОБА_6 , де він працював на контрагентському об`єкті.

Твердження прокурора про те, що засуджений ОСОБА_2 після відмови судом у 2024 році у застосуванні до нього пільги, передбаченої ст.81 КК України, лише розпочав шлях виправлення, але не довів своє виправлення, спростовуються матеріалами справи.

Так, судом встановлено, що ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні спільного подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» та спостережної комісії Менської міської ради Чернігівської області про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_2 .. Під час ухвалення вказаного рішення судом було враховано наявність у засудженого лише одного заохочення, яке він отримав у 2023 році, та трьох стягнень, які він отримав, відбуваючи покарання.

Після відмови судом у застосуванні до ОСОБА_2 пільги, передбаченої ст.81 КК України, поведінка засудженого продовжує бути стабільно позитивною, він дотримується порядку відбування покарання, порушень не допускає, у 2024-2025 роках отримав ще два заохочення за виконання покладених обов`язків на контрагентських об`єктах та дотримання правил поведінки, на яких працевлаштований згідно з висновком керівників служб установи з 2023 року.

Згідно з характеристикою на засудженого, останній на профілактичних обліках не перебуває, відвідує всі заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться у дільниці, реагує на них позитивно, має позитивні плани на майбутнє, ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінено як низький.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого за відповідними критеріями оцінки виправлення засудженого ОСОБА_2 отримав 93 бали, що вказує на можливість застосування до цього пільги, передбаченої статтею 81 КК України.

Висновок щодо ступеня виправлення засудженого вказує на те, що поряд із сумлінною поведінкою, ОСОБА_2 сумлінно ставиться до праці, працевлаштований, а також бере участь у роботах з благоустрою установи і прилеглих до неї територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Таким чином, висновок суду про те, що засуджений довів своє виправлення повинен ґрунтуватись на сукупності різних обставин, які вказують на певні позитивні зміни, які відбуваються в особистості засудженого та свідчать про те, що він істотно знизив ризик повторного вчинення правопорушення, перестав бути суспільно небезпечним та схвалює правові норми і підкоряється їм, тому що внутрішньо приймає їх зміст.

Також, для того, щоб засудженого визнати таким, який довів своє виправлення, він повинен не мати стягнень (непогашених або незнятих), мати хоча б декілька заохочень, а також брати активну участь у програмах і заходах, які реалізуються в установі. До уваги береться і його ставлення до праці: наскільки акуратно та свідомо він виконуєте покладені завдання, чи виконує норми виробітку, як ставиться до обладнання, а також чи бере участь у неоплачуваних роботах.

Якщо засуджений усвідомлює, що перед ним відкрита перспектива дострокового звільнення від відбування покарання і це залежить від нього самого, то можливість такого звільнення стимулює його прагнення до бездоганної поведінки і виправлення та є передумовою повернення до законослухняного життя.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу перебування засудженого в місцях позбавлення волі.

Прийняття рішення про заміну покарання або невідбутої частини покарання більш м`яким та про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Вказані вище факти свідчать, що поведінка засудженого є стабільно позитивною протягом тривалого часу, доводить його виправлення та готовність до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, а той факт, що ОСОБА_2 мав стягнення, які на даний час погашені в установленому законом порядку, не може бути єдиною підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні, за умови, що подальша поведінка засудженого була бездоганною.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, а також те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, засуджений ОСОБА_2 відбув 2/3 частини призначеного строку покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а відтак суд приходить до висновку, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про умовно - дострокове звiльнення вiд відбування покарання засудженого ОСОБА_2 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно - достроково на невiдбутий строк покарання 1 (один) рік 01 (один) місяць 02 (два) дні позбавлення волі.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_2 , що відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 01 вересня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1