Справа № 308/8351/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000399 від 15.08.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.368, ч. 3 ст. 369-2 КК України, про арешт майна, -

В С ТА Н О В И В:

13.06.2025 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000399 від 15.08.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.368, ч. 3 ст. 369-2 КК України, про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_5 закінчивши навчання з підготовки водіїв та отримавши свідоцтво про закінчення автошколи успішно склав теоретичний іспит. Однак, після першої невдалої спроби скласти практичний іспит, з метою покращення практичних навичок водіння він звернувся до ОСОБА_6 .

В ході розмови ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у останньої виник умисел на одержання від нього для себе та третіх осіб неправомірної вигоди, у зв`язку з наявністю дружніх відносинах з посадовими особами сервісного центру №2141 розташованого в м. Ужгород, вул. Максима Польового, №4 та можливістю свого впливу на них.

ОСОБА_5 , будучи ознайомленим із пропозицією ОСОБА_6 , погодився на її протиправні вимоги, однак, розуміючи незаконність зазначених дій останньої та усвідомлюючи, що надання неправомірної вигоди є кримінально караним, не бажаючи бути притягненим до кримінальної відповідальності, звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів та почав діяти під їхнім контролем, з метою викриття протиправної діяльності ОСОБА_6

08.05.2025 року, в ході особистої зустрічі з ОСОБА_6 біля ТЦ «Токіо» в м. Ужгород остання повідомила ОСОБА_5 про те, що зможе організувати успішне складання практичного іспиту на право керування транспортним засобом за грошову винагороду у розмірі 200 доларів США.

06.06.2025 року близько 11.00 год., на виконання попередньої домовленості ОСОБА_5 повторно зустрівся з ОСОБА_6 , в м. Ужгород, біля ТСЦ 2141 та отримав подальші інструкції для складання іспиту.

Надалі о 13.00 год. отримавши екзаменаційний лист в ТСЦ 2141 ОСОБА_7 надіслав його ОСОБА_6 через соціальний меседжер «Viber» за номером телефону НОМЕР_1 .

Після цього на подвір`ї ТСЦ до ОСОБА_5 підійшла ОСОБА_6 та провела його до працівника ТСЦ МВС 2141, який в подальшому був залучений до складання практичного іспиту та повідомила невстановленій особі про необхідність попередньої підготовки ОСОБА_5 до практичного іспиту, на що той погодився та одразу проїхав разом з ОСОБА_5 маршрутом №9 з повідомленням про особливі аспекти даного маршруту на які потрібно звертати увагу при складанні іспиту.

В подальшому близько 16.00 год. ОСОБА_5 приступив до складання практичного іспиту на право керування транспортним засобом з інструктором та екзаменатором ТСЦ 2141, в ході якого проїхав маршрутом №9 та успішно склав іспит, після чого згідно до попередніх інструкцій повідомив про успішний результат ОСОБА_6 , яка в свою черго попросила відразу підійти до неї.

06.06.2025 близько 16.25 год. ОСОБА_5 , зустрівся з ОСОБА_6 у закладі харчування навпроти ТСЦ МВС 2141, який розташований за адресою м. Ужгород, вул. Максима Польового, №4 де ОСОБА_6 отримала грошові кошти в розмірі 9000 гривень, в якості раніше обумовленої неправомірної вигоди, після чого була викрита працівниками правоохоронних органів.

В такий спосіб ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свої дії та їх караність, з корисливим мотивів, маючи умисел на незаконне збагачення отримала неправомірну вигоду в сумі 9000 гривень яку вимагала, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженою на виконання функцій держави, невстановленою посадовою особою ТСЦ МВС №2141.

06.06.2025 під час проведення огляду місця події на території ТСЦ №2141 за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул Максима Польового, 4 гр. ОСОБА_6 добровільно надала грошові кошти, речі та документи які були виявлені при ній та які в подальшому було вилучено, а саме: 9 купюр номіналом по 1000 грн. (предмет неправомірної вигоди) кожна із наступними серіями та номерами: АУ7851249; ЕВ1826278; ЕВ5480670; АП9954355; ВУ5601962; АК9555883; АЛ2528948; БА3879167; АЖ 6701616, які упаковано в спец. пакет № PSP1469977; 3 купюри номіналом по 1000 грн. (особисті грошові кошти ОСОБА_6 ), які у подальшому упаковано в спеціальний пакет №PSP1469978; мобільний телефон марки «Apple», моделі iphone 13 pro з сім картою мобільного оператора НОМЕР_1 , який упаковано в спец. пакет № PSP1239238.

Захід забезпечення кримінального провадження тимчасове вилучення майна, застосований, з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження.

З огляду на викладене, виникла необхідність у зверненні до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення орган досудового розслідування накласти арешт на майно тимчасово вилучене огляду місця події, а саме на території ТСЦ №2141 за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул Максима Польового, 42, зокрема: 9 купюр номіналом по 1000 грн. (предмет неправомірної вигоди) кожна із наступними серіями та номерами: АУ7851249; ЕВ1826278; ЕВ5480670; АП9954355; ВУ5601962; АК9555883; АЛ2528948; БА3879167; АЖ 6701616, які упаковано в спец. пакет № PSP1469977; 3 купюри номіналом по 1000 грн. (особисті грошові кошти ОСОБА_6 ), які у подальшому упаковано в спеціальний пакет №PSP1469978; мобільний телефон марки «Apple», моделі iphone 13 pro з сім картою мобільного оператора НОМЕР_1 , який упаковано в спец. пакет № PSP1239238;

Слідчий у судове засідання не з`явився, подав клопотання, згідно якого розгляд справи просить провести без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити

Власник майна у судове засідання не з`явився хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку арешту майна з метою забезпечення: збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як зазначено у ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як встановлено у судовому засіданні, що Головним управлінням національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000399 від 15.08.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.368, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

З матеріалів клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що підставою для внесення до ЄРДР слугували матеріали правоохоронних, судових та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовку до вчинення кримінальних правопорушень.

З протоколу огляду від 06.06.2025 року вбачається, що 06.06.2025 під час проведення огляду місця події на території ТСЦ №2141 за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул Максима Польового, 4, було виявлено вилучено, а саме: 9 купюр номіналом по 1000 грн. (предмет неправомірної вигоди) кожна із наступними серіями та номерами: АУ7851249; ЕВ1826278; ЕВ5480670; АП9954355; ВУ5601962; АК9555883; АЛ2528948; БА3879167; АЖ 6701616, які упаковано в спец. пакет № PSP1469977; 3 купюри номіналом по 1000 грн. (особисті грошові кошти ОСОБА_6 ), які у подальшому упаковано в спеціальний пакет №PSP1469978; мобільний телефон марки «Apple», моделі iphone 13 pro з сім картою мобільного оператора НОМЕР_1 , який упаковано в спец. пакет № PSP1239238;

Згідно заяви начальника ОСОБА_8 про надання дозволу на огляд місця події остання надала дозвіл на огляд місця події, а саме подвір`я та ганку будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно постанови слідчого від 07 червня 2025 року вище вказані речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як зазначено у ч. 3, 4 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною третьою ст.169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Згідно ч. 1 ст. 263 КПК зняття інформації з електронних комунікаційних мереж (комплекс технічних засобів електронних комунікацій та споруд, призначених для надання електронних комунікаційних послуг) є різновидом втручання у приватне спілкування, що проводиться без відома осіб, які використовують засоби електронних комунікацій (телекомунікацій) для передавання інформації, на підставі ухвали слідчого судді, якщо під час його проведення можливо встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Враховуючи, що є достатні підстави вважати, що виявлене та вилучене 06.06.2025 року в ході проведення огляду місця події, майно а саме: 9 купюр номіналом по 1000 грн. (предмет неправомірної вигоди) кожна із наступними серіями та номерами: АУ7851249; ЕВ1826278; ЕВ5480670; АП9954355; ВУ5601962; АК9555883; АЛ2528948; БА3879167; АЖ 6701616, які упаковано в спец. пакет № PSP1469977; мобільний телефон марки «Apple», моделі iphone 13 pro з сім картою мобільного оператора НОМЕР_1 , який упаковано в спец. пакет № PSP1239238, є речовими доказами у даному кримінальному правопорушенні та зберегли на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, беручи до уваги, що стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя дійшов до переконання про обґрунтованість та задоволення внесеного клопотання у цій частині з підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Разом з тим слідчий суддя зазначає, що клопотання слідчого у частині накладення арешту на 3 купюри номіналом по 1000 грн. (особисті грошові кошти ОСОБА_6 ), які у подальшому упаковано в спеціальний пакет №PSP1469978, не містить виклад обставин на підтвердження того, що дане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

З системного аналізу наведених норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Однак, із тексту клопотання слідчого вбачається, що воно складається з викладення змісту фактичних обставин можливого кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування, та посилання на ст. 170 КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

Наведене у свою чергу ставить під сумнів доводи слідчого про достатність підстав для накладення арешту на 3 купюри номіналом по 1000 грн., які є особистими грошовими коштами ОСОБА_6 ), які у подальшому упаковано в спеціальний пакет №PSP1469978, а тому в задоволені клопотання в цій частині слід відмовити.

Відтак, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 169, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення огляду місця події 06.062025, а саме:

-9 купюр номіналом по 1000 грн. (предмет неправомірної вигоди) кожна із наступними серіями та номерами: АУ7851249; ЕВ1826278; ЕВ5480670; АП9954355; ВУ5601962; АК9555883; АЛ2528948; БА3879167; АЖ 6701616, які упаковано в спец. пакет № PSP1469977;

-Мобільний телефон марки «Apple», моделі iphone 13 pro з сім картою мобільного оператора НОМЕР_1 , який упаковано в спец. пакет № PSP1239238;

Повернути тимчасово вилучене майно власнику майна ОСОБА_6 , яке було вилучено 06.06.2025 року, під час проведення огляду місця події, а саме:

-3 купюри номіналом по 1000 грн., які у подальшому упаковано в спеціальний пакет №PSP1469978;

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1