Справа № 164/1507/25
п/с 1-кп/164/235/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 року. Сел. Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за № 0000343 від 22 травня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Нічогівка Маневицького району Волинської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , ветерана війни - учасника бойових дій, одруженого, маючого на утриманні дитину - інваліда, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, всупереч вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року, у грудні 2023 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на території власного домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , у автомобілі марки «УВАЗ 469», без державних номерних знаків, шляхом знайдення незаконно придбав 26 патронів, що належать до боєприпасів та які є проміжними патронами калібру 5,45х39мм, виготовлені промисловим способом для стрільби придатні, корпус наступальної осколкової ручної гранати типу «РГД-5», який відноситься до вибухових речовин, та, зберігаючи при собі, переніс із авто марки «УВАЗ 469», без державних номерних знаків, що знаходилося на території домоволодіння АДРЕСА_1 , до підсобного приміщення на території зазначеного обійстя, та в подальшому зберігав без передбаченого законом дозволу за місцем свого проживання до 7 години 18 хвилини 13 червня 2025 року (початку проведення обшуку працівниками поліції), в ході якого виявлено та вилучено вищевказані бойові припаси та вибухову речовину.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів та вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України.

Позиція обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, суду показав про те, що у грудні 2023 року його попросили допомогти відремонтувати автомобіль для військовослужбовців, на що він погодився. Коли транспортний засіб марки «УВАЗ 469» йому пригнали додому у с. Нічогівка, під час огляду авто знайшов 26 патронів та ручну гранату. Вирішив сховати вказані боєприпаси у підсобному приміщенні, де зберігав до червня 2025 року і видав працівникам поліції під час проведення обшуку у нього вдома. Пояснив, що раніше не повідомляв правоохоронним органам про наявність у нього боєприпасів, так як боявся притягнення до кримінальної відповідальності. Висловив щирий жаль з приводу скоєного, зазначив про недопущення подібного в майбутньому, а також про готовність понести покарання за вчинене. Просив суд призначити покарання у виді штрафу, оскільки має на утриманні дитину - інваліда, яку необхідно везти на лікування за кордон, а також має намір влаштуватися на роботу водієм.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого кримінального правопорушення повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими, а тому суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, що відповідає вимогам ч.3 ст. 349 КПК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Також, за наслідками судового розгляду, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить наявність дитини - інваліда, яка перебуває на утриманні обвинуваченого та дружини, яка потребує його підтримки.

Встановлюючи обставини, які можуть вплинути на призначення покарання, суд враховує наявність зв`язку між пом`якшуючими обставинами і метою та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

Згідно зі ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У ході судового розгляду цього кримінального провадження прокурором не заявлялись клопотання про зміну обвинувачення чи висунення додаткового обвинувачення, а тому суд при розгляді зазначеного кримінального провадження виходить із обвинувачення відповідно до обвинувального акта щодо ОСОБА_3 .

Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК, наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

У пунктах 1, 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину тощо. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень ст.ст.66, 67 КК України.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Статті 65-73 КК України є кримінально-правовими нормами, що визначають загальні засади та правила призначення покарання.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Положеннями ч.1 ст.69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті(санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин. У цьому випадку суд не має право призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленого для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з системного тлумачення ст.ст.66 та 69 КК України, згідно з якими підстави, що дають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають знаходитися у зв`язку з метою кримінального правопорушення, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час його вчинення, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного. Суд, застосовуючи положення ст.69 КК України при призначенні покарання, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що його пом`якшують, а й обґрунтувати яким чином такі обставини істотно знизили чи мали би знизити ступінь тяжкості вчиненого злочину.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яке згідно зі ст.12 цього ж Кодексу, за ступенем тяжкості є тяжким злочином.

Враховуючи зазначені пом`якшуючі обставини та відсутність обставин, які б обтяжували покарання, дані про особу ОСОБА_3 , який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря - нарколога та психіатра не перебуває, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, повністю визнавав винуватість від початку досудового розслідування та усвідомлював незаконність вчинених ним дій, виключно позитивну характеристику за місцем проживання, а також те, що обвинувачений є ветераном війни - учасником бойових дій, має подяку від ГУНП у Харківській області за проявлену мужність, героїзм, самовідданість служінню Українському народові та державі з перших годин повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, нагороджений Президентом України орденом «За мужність» ІІІ ступеня, суд приходить висновку, що вказані обставини в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення та дають підстави для призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням приписів ст. 69 КК України, шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті (частини) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, а саме штрафу.

На думку суду, у такому випадку буде досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Разом з тим, при призначенні покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення та його підвищену суспільну небезпечність (тяжкий злочин, пов`язаний з незаконним обігом зброї під час воєнного стану - 26 патронів та осколкової ручної гранати типу «РГД-5»), що, на думку суду, унеможливлює призначення мінімального або ближчого до мінімального розміру штрафу.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення та особу винного, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим засудженим, так і іншими особами, можливе при призначенні покарання обвинуваченому у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що також відповідатиме вимогам ст. 2 КПК України та не становитиме особистого надмірного тягаря для засудженого.

Витрати на залучення експертів на суму 7 576 гривень 90 копійок сплачено обвинуваченим під час судового розгляду.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2, 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, призначивши йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Речові докази: корпус ручної наступальної гранати типу РГН та 26 набоїв калібру 5х45, які передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів СВ ВП№1 (м.Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області - конфіскувати в дохід держави в порядку ст.ст.96-1, 96-2 КК України та передати для використання за призначенням до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ).

На вирок може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_1