ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1606/25 Справа № 196/1112/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000015 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 , прокурора Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_10 та першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2025 року, ухвалений стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження с. Гупалівка Магдалинівського (нині Самарівський) району Дніпропетровської області; зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; громадянин України; освіта середня спеціальна; офіційно не працює; не одружений; паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий Царичанським РВ УМВС України в Дніпропетровській області у 08.10.2007; РНОКПП НОМЕР_2 ; раніше судимий: раніше судимий 29.11.2017 Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання строком на 2 роки 6 місяців, 27.11.2024 Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді 4 роки 7 місяців позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання:

-за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна;

-за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1, 3 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, призначене покарання за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27.11.2024 поглинути покаранням за цим вироком, та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

Крім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.

Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів з метою збуту, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України; за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовини без мети збуту.

За встановлених судом обставин та викладених у вироку ОСОБА_7 (далі обвинувачений) маючи судимість за кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів знову вчинив подібні кримінальні правопорушення за таких обставин.

Так, обвинувачений будучи раніше судимим Царичанським районним судом Дніпропетровської області 29.11.2017 за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі КК України) до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання строком на 2 роки 6 місяців, маючи не зняту та не погашену судимість, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу, вчиненого особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене 309 КК України, при невстановлених обставинах, приблизно на початку 2023 року, після 19 січня, неподалік свого місця проживання в с. Михайлівка Дніпровського району Дніпропетровської області (зі слів обвинуваченого), всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбав з метою збуту наркотичний засіб канабіс, у невстановленій кількості.

В подальшому, обвинувачений продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на незаконне зберігання наркотичного засобу канабісу, з метою подальшого збуту, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України, в порушення вимог статей 7, 12, 17, 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», (точної дати та часу судовим розглядом не встановлено), розуміючи, що вказані рослини є наркотичним засобом канабісом та реалізуючи свій умисел направлений на незаконне зберігання наркотичної речовини канабісу з метою збуту, усвідомлюючи протиправність своїх дій, помістив наркотичні речовини до 31 паперового згортку, 14 поліетиленових сліп-пакетів, 5 коробок та тряпчаної сумочки, та почав незаконно зберігати за місцем свого проживання (на момент вчинення злочину) по АДРЕСА_3 , з метою збуту до 13.01.2023.

В подальшому, 13.01.2023 в період часу з 07:18 год. до 10:10 год. в ході санкціонованого Царичанським районним судом Дніпропетровської області обшуку на території домоволодіння по АДРЕСА_3 за місцем проживання обвинуваченого (на момент вчинення злочину), було виявлено та вилучено: речовини рослинного походження масами: 9,1301г, 2,3020 г, 2,8939 г, 2,2822 г, 2,3971 г, 0,9023 г, 1,7242 г, 2,2302 г, 1,8882 г, 1,1342 г, 0,8418 г, 0,0234 г, 0,6978 г, 0, 1976 г, 0,8656 г, 0,9258 г, 3,1496 г, 0,6487 г,0,4004 г, 1,1067 г, 0,9186 г, 1,0542 г, 0,3474 г, 0,5540 г, 0,3260 г, 4,1881 г, 1,6381 г, 0,3281 г, 0,5278 г, 1,1051 г, 0,5994 г, 1,1426 г, 0,7265 г, 1,4520 г, 0,1354 г, 2,2361 г, 0,5152 г, 0,9720 г, 0,9492 г, 0,5039 г, 0,4717 г, 0,6003 г, 1,9681 г, 0,6944 г, 2,4331 г, 3,5909 г, 1,0894 г, 1,4415 г, 1,0008 г, 1,7511 г, які відноситься до наркотичного засобу, обіг якого заборонено та є канабісом, маса якого в перерахунок на суху речовину становить відповідно: 8,0436 г, 2,0327 г, 2,5524 г, 2,0095 г, 2,1118 г, 0,7957 г, 1,5242 г, 1,9693 г, 1,6643 г, 1,0060 г, 0,7416 г, 0,0207 г, 0,6183 г, 0,1743 г, 0,7643 г, 0,8221 г, 2,7842 г, 0,5709 г, 0,3548 г, 0,9750 г, 0,8136 г, 0,8518 г, 0,3064 г, 0,4892 г, 0, 2869 г, 3,6897 г, 1,4514 г, 0,2894 г, 0,4682 г, 0,9734 г, 0,5311 г, 1,0089 г, 0,6437 г, 1,2836 г, 0,1204 г, 1,9637 г, 0,4534 г, 0,8557 г, 0,8362 г, 0,4440 г, 0,4170 г, 0,5291 г, 1,7331 г, 0,6116 г, 2,1484 г, 3,1625 г, 0,9593 г, 1,2714 г, 0,8835 г, 1,5462 г. Загальною вагою 62,5585 г.

Спосіб упакування та розфасування наркотичної речовини в кількості 31 паперових згорток, 14 поліетиленових сліп-пакетів, 5 коробок, тряпчаної сумочки та загальна кількість наркотичної речовини свідчить про наявність у обвинуваченого умислу на її зберігання з метою збуту.

За незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу з метою збуту, вчиненому особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України, передбачена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 307 КК України.

Окрім цього, обвинувачений маючи не зняту та не погашену судимість за ч. 2 ст. 309 КК України, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання без мети збуту психотропних речовин при невстановлених обставинах, приблизно на початку 2023 року, після 19 січня, неподалік свого місця проживання в с. Михайлівка Дніпровського району Дніпропетровської області (зі слів обвинуваченого), всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбав без мети збуту психотропні речовини метамфетамін, у невстановленій кількості.

В подальшому, обвинувачений продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на незаконне зберігання психотропних речовин метамфетамін, без мети збуту, в порушення вимог статей 7, 12, 17, 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», (точної дати та часу судовим розглядом не встановлено), розуміючи, що вказана речовина є психотропною, реалізуючи свій умисел помістив її до 4 поліетиленових сліп-пакета та почав незаконно зберігати її за місцем свого проживання (на момент вчинення кримінального правопорушення) по АДРЕСА_3 , до 13.01.2023.

Однак, 13.01.2023 в період часу з 07:18 год. до 10:10 год. в ході санкціонованого Царичанським районним судом Дніпропетровської області обшуку на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 за вказаним місцем проживання обвинуваченого було виявлено та вилучено: кристалічні речовини масами 0,6244 г та 0,0129 г, які містять метамфетамін, масами якого становить відповідно 0,3705 г, 0,0035 г, та на поверхні сліп-пакета масою 0,0043 г. Загальною масою 0,3783 г.

За незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 309 КК України.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого з ст. 307 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України, зменшити міру покарання.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження в частині кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України. Так, захисник зазначає, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях і не підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а спосіб упакування та фасування наркотичних речовин самі по собі не можуть свідчити про наявність у обвинуваченого умислу на їх збут. До того ж, суд не надав належної уваги послідовним показам обвинуваченого, який зазначив про те, що вказані наркотичні засоби він знайшов в чагарниках, нікому їх не збував та зберігав їх для власного вживання, ОСОБА_12 є недостовірними та сумнівними.

В апеляційній скарзі прокурор окружної прокуратури просить вирок суду першої інстанції скасувати.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на визнання вини обвинуваченим щодо проступку.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307. ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання: за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців, з конфіскацією майна; за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 та 3 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців, з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, призначене покарання за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27.11.2024 поглинути покаранням за цим вироком, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців, з конфіскацією майна.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на те, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, не надав належної оцінки суспільній небезпеці вчиненого обвинуваченим, особі обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий у тому числі за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, порушував умови випробування, внаслідок чого, суд призначив обвинуваченому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, через м`якість. Крім того, прокурор зазначає, що суд безпідставно без належного мотивування визнав обставиною, що пом`якшує покарання визнання обвинуваченим вини за вчинення проступку.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника обласної прокуратури просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на неправильне застосовування судом закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Так прокурор зазначає, що суд в порушення вимог ст.ст. 374, 337 КПК України, встановив фактичні обставини вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень інакше ніж зазначено в обвинувальному акті, та дійшов безпідставного висновку про те, що обвинувачений на початку 2023 року, після 19 січня 2023 року знайшов наркотичний засіб та психотропну речовину, які почав незаконно зберігати за місцем свого проживання до 13.01.2023, які 13.01.2023 в ході обшуку були виявлені та вилучені за місцем проживання обвинуваченого. Крім того, прокурор зазначає, що судом прийнято рішення досліджувати докази у повному обсязі, однак суд, за наявності суперечностей щодо дати придбання обвинуваченим наркотичних та психотропних речовин, не дослідив відеозапис проведення обшуку 13.01.2023.

Також, прокурор посилається на те, що, суд першої інстанції встановивши що ОСОБА_7 вчинив інкриміновані кримінальні правопорушення до ухвалення вироку Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27.11.2024, й призначивши покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, в супереч ч. 4 ст. 70 КК України не зарахував в строк відбування покарання частково відбуте обвинуваченим покарання за попереднім вироком, обмежившись вказівкою по початок строк відбування покарання.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримала повністю апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури та частково підтримала апеляційну скаргу окружного прокурора просила вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. При цьому, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Обвинувачений та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній просили вирок суду першої інстанції змінити. Проти задоволення апеляційних скарг сторони обвинувачення заперечували.

Мотиви суду.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина вироку має містити зокрема формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення;

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (Справа «Салов проти України»).

Необхідно звернути увагу на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст. 368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв?язку з чим, суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Відсутність належної мотивації висновків суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження судового рішення, а суд вищої інстанції - переглянути його.

За змістом ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, встановлених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора, а в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Між тим, суд першої інстанції вищенаведених вимог закону не дотримався.

Так, з матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу з метою збуту, вчиненому особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України та у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту.

Згідно з формулювання обвинувачення ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується у тому, що він будучі раніше судимим Царичанським районним судом Дніпропетровської області 29.11.2017 за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК україни … при невстановлених обставинах, у невстановленому місці, в невстановлену дату та час, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбав з метою збуту наркотичний засіб канабіс та психотропну речовину - метамфетамін, у невстановленій кількості …. та почав незаконно зберігати за місцем свого проживання (на момент вчинення злочину) по АДРЕСА_3 , з метою збуту до 13.01.2023.

На підтвердження винуватості обвинуваченого за встановлених судом обставин, суд першої інстанції послався зокрема на покази обвинуваченого, свідків та письмові докази, зокрема протокол обшуку від 13.01.2023.

Між тим, суд першої інстанції дослідивши докази у провадженні, визнавши їх належними та допустимими, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, та такими, що мають значення для кримінального провадження й відповідають фактичним обставинам справи, дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, за таких фактичних обставин:

ОСОБА_7 будучи раніше судимим … за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України..., при невстановлених обставинах, приблизно на початку 2023 року, після 19 січня, неподалік свого місця проживання в с. Михайлівка Дніпровського району Дніпропетровської області (зі слів обвинуваченого), всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбав з метою збуту наркотичний засіб канабіс та психотропну речовину - метамфетамін, у невстановленій кількості …. та почав незаконно зберігати за місцем свого проживання (на момент вчинення злочину) по АДРЕСА_3 , з метою збуту до 13.01.2023.»

В той же час, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що обшук за місцем проживання обвинуваченого в ході якого було виявлено та вилучено наркотичні засоби та психотропну речовину було проведено 13.01.2023 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги першого заступника керівника обласної прокуратури про судом першої інстанції положень ст. 349 КПК України, через не дослідження відеозапису обшуку проведеного 13.01.2023, який є додатком до протоколу обшуку від 13.01.2023, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки як видно з матеріалів провадження, зокрема з журналу судового засідання від 27.11.2024, сторони не наполягали на дослідженні цього відеозапису, й не заперечували факти та обставини, які зафіксовані на відео під час обшуку, тому судом було прийнято рішення не досліджувалося, а ні на флеш носії, а ні на диску.

В той же час, прокурор не зазначає, як саме не дослідження відеозапису обшуку, проведеного 13.01.2023, за умови дослідження судом самого протоколу обшуку, впливає на встановлення істини істини у провадженні.

Таким чином суд першої інстанції фактично змінивши обсяг обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, належним чином не мотивував свого рішення в цій частині й не зазначив з яких підстав він дійшов висновку про придбання та зберігання наркотичних засобів та психотропної речовини саме на після 19 січня 2023 року, й не надав належної оцінки всім обставина кримінального провадження, з урахуванням досліджених доказів, належним чином не надавши оцінки кожному доказу у кримінальному провадження, як в окремо так і у їх сукупності, й не співставивши їх між собою.

Водночас, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, установленими на підставі допустимих доказів, і єдиною версією, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тож, висновки суду першої інстанції через їх суперечливість та не підтвердження доказами, дослідженими під час судового розгляду, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ч. 1 ст. 409, 411, 412 КПК України є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Водночас, враховуючи визначені ч. 1 ст. 404 КПК України особливості та межі апеляційного розгляду, відсутність клопотання сторін про повторне дослідження доказів, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості самостійно усунути недоліки, допущені судом першої інстанції.

Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Скасовуючи вирок суду, з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду, колегія суддів, з урахуванням вимог ст. 415 КПК України, не входить в обговорення обставин та суті як прийнятого рішення, так і усіх доводів апеляційних скарг, при цьому не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, оскільки ці обставини підлягають перевірці під час нового судового розгляду.

Разом з цим, відповідно до правових висновків викладених в постанові Об`єднаної палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року (справа №728/2724/16-к; провадження № 51-7543кмо18) у разі встановлення апеляційним судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставами для скасування вироку чи ухвали суду і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, відповідно до вимог статей 370, 419, 416 ч. 2 КПК він не може залишити поза увагою доводи апеляційної скарги прокурора чи потерпілого щодо необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, оскільки в протилежному випадку це призведене до неможливості застосування такого закону при новому розгляді в суді першої інстанції.

Відтак перевіривши обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора окружної прокуратури в частині призначеного обвинуваченому покарання, та враховуючи правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 23.09.2019 року (провадження № 51-7543кмо18), апеляційний суд, вважає за необхідне зазначити, що у випадку, якщо під час нового розгляду в суді першої інстанції винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України буде доведено в установленому законом порядку, то призначене судом першої інстанції покарання не можна визнати занадто м`яким або суворим, та таким, що не відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга сторони захисту підлягає частковому задоволенню, й оскаржуваний вирок скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно усунути зазначені вище порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини провадження, ретельно перевірити доводи, викладені в апеляційних скаргах, й прийняти законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

Водночас, враховуючи, що оскаржуваним вироком суду обвинуваченому до набрання вироку законної сили було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком суду законної сили. З урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України та з метою запобігання в подальшому переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність продовжити обраний судом першої інстанції запобіжний захист у вигляді тримання під вартою до проведення судом першої інстанції попереднього судового засідання, але не більше ніж 60 діб.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 , прокурора Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_10 та першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2025 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до проведення підготовчого судового засідання в суді першої інстанції, але не більш ніж на 60 днів.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення касацйному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4