№ 235/1358/23
№ 1-кп/207/159/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року Південний районний суд міста Кам`янського у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000293 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Південного районного суду міста Кам`янського на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000293 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 календарних днів у зв`язку з тим, що є достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків.

Обвинувачений ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, пояснив, що не має наміру впливати на свідків, переховуватись від суду, має намір захищати країну в Збройних Силах України.

Захисник ОСОБА_6 просила у задоволенні клопотання прокурора відмовити, просила змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт в нічний час доби з обов`язком носити електронний засіб контролю, або у вигляді застави, зазначивши що прокурором не доведені ризики передбачені ст. 177 КПК України і не підтверджені доказами. Стороною обвинувачення не надано будь-яких обґрунтувань на реальне існування підстав навіть вважати, що ОСОБА_7 вчинить будь-які з дій, передбачені ст. 177 КПК України. Сторона захисту вважає, що контроль за пересуванням обвинуваченого ОСОБА_7 можна забезпечити через засіб електронного контролю. Ризик впливу на свідків, потерпілого має декларативний характер та не підтверджувався жодними доказами, а відповідно до протоколів допиту свідків, що був проведений 29.08.2023 року Красноармійським райсудом Донецької області в порядку ст.225 КПК України під час досудового розслідування, стороною захисту встановлено, що останніми не надано жодних показань проти підзахисного, що свідчить про відсутність ризику впливу. Також, сторона захисту вважає абстрактним характер ризику можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки відсутні конкретні факти, а обвинувачений не може нести відповідальність за невпевненість сторони обвинувачення та суду. Аналогічно безпідставними та неконкретними вважає сторона захисту і доводи про існування ризику можливого вчинення іншого кримінального правопорушення. Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може підтверджуватися або фото/відео матеріалами, або показами свідків, або іншими конкретними доказами на підтвердження вказаних обставин таких обставин не існує. В даному випадку всі речові докази, що маються в цьому кримінальному провадженні, знаходяться у сторони обвинувачення та доступ до них обмежено, а тому ОСОБА_7 в жодний спосіб не може ні знищити ні підробити чи спотворити докази. Тим більше, стороною захисту отримано лист від Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 09.08.2024 року, яким повідомлено, що речові докази відсутні в зв`язку з їх знищенням, що підтверджується копією такого листа та висновком службового розслідування до нього. Одне лише спрямування обвинувального акту до суду не є новим доказом, що підтверджує обґрунтованість підозри. ОСОБА_7 утримується під вартою з 17.05.2023 року, тобто, майже два роки, а з січня 2024року без законних на те підстав. Причини для взяття ОСОБА_7 під варту та подальше продовження його тримання під вартою, що наведені судом в ухвалах, зокрема в ухвалі від 05.03.2025 року є тяжкість злочину та можливість його втечі і перешкоджання суду. Проте, жодних інших конкретних відомостей не наводиться, що є порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Аналогічна правова позиція викладена в Рішенні ЄСПЛ (заява №76273/11, від 28.05.2020 р.) «Романов проти України». ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації в м. Суми за адресою: АДРЕСА_1 . Він є неодруженим, має на утриманні матір, яка є пенсіонеркою, що підтверджується копією пенсійного посвідчення. ОСОБА_7 є учасником бойових дій з 2015року, де здійснював захист нашої держави на добровільних засадах, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 27.11.2015 року. Має далеко незадовільний стан здоров`я в зв`язку і з отриманими травмами під час бойових дій, що підтверджується копіями медичних документів, що свідчать про існування імплантнів у правій стегновій кістці в зв`язку з чим йому проводились неодноразові операції; в 2022 році під час проходження служби отримав перелам правої ключиці та був прооперований; має осколковий перелам кісток носу і т.і. ОСОБА_7 має освіту столяра будівельного, тесляра, паркетника, що підтверджується копією диплому, що виданий Сумським професійно-технічним училищем №11 та в періоди, коли не перебував в лавах ЗСУ, працював за спеціальністю, що і на даний час є актуальним, оскільки, останнім місцем його роботи було ПП « ОСОБА_8 , де ОСОБА_7 виконував роботи технолога виробництва меблів, що підтверджується копією трудової книжки. За захист держави від російських окупантів ОСОБА_7 ще в серпні 2022року нагороджений медаллю «незламним героям російсько-української війни», що підтверджується копією посвідчення до медалі №1294. З викладеного слідує, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, з 2015 року постійно здійснював захист держави, не одружений, має на утриманні матір-пенсіонерку, має постійне місце проживання та реєстрації, тобто має міцні соціальні зв`язки, має незадовільний стан здоров`я, потребує лікування, про що неодноразово заявляв в судових засіданнях, але суд повторює ті самі підстави для тримання під вартою, що наводилися на стадії досудового слідства, без надання будь-яких деталей, а також без будь-якого розгляду правдоподібності підстав, на які посилалася прокурор.

Заслухавши прокурора, захисника, обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1, ч.2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України встановлено, що, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як з`ясовано у судовому засіданні, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 було продовжено до 01.05.2025 року.

Згідно ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, є раніше не судимою особою, проте обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, вказані обставини, на переконання колегії суддів, дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований злочин, обставин, що свідчать про неможливість утримання його під вартою не встановлено, а тому встановлені раніше ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, в тому числі ризик ухилитися від суду, є цілком ймовірними, також існують ризики впливу на потерпілого. Окрім того, ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану, який суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, згідно матеріалів провадження встановлено, що свідки наразі не допитані у судовому засіданні, оскільки відповідно до ст.23 КПК України показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому з огляду на обставини вчинення інкримінованого злочину, яке поставлено у вину обвинуваченому існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу свідків, адреси проживання яких відомі. Щодо доводів захисника стосовно тривалого тримання обвинуваченого під вартою, колегія суддів зауважує, що сама по собі тривалість тримання особи під вартою не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих підстав для прийняття такого рішення. Посилання захисника, щодо наявності в обвинуваченого зареєстрованого місця проживання та матері похилого віку, не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 .. Зазначені відомості не здатні у повному обсязі нівелювати ймовірність вчинення обвинуваченим дій щодо переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , на переконання колегії суддів, не вбачається можливим. Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів вважає, що прокурор довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі за відсутності підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Тому колегія судддів вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу підлягає задоволенню повністю.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177, 178, 331 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та, враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто по 26 червня 2025 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України до 26 червня 2025 року включно.

В задоволенні клопотання захисника, обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт в нічний час доби з обов`язком носити електронний засіб контролю, або у вигляді застави відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3