ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05.06.2025 року у кримінальному провадженні №0001219,

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 червня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУПН в Чернівецькій області ОСОБА_8 та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю селища Глибока, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, не працюючому, раніше не судимому, строк тримання під вартою до 11 липня 2025 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

При цьому посилався на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які наведені у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, стороною обвинувачення не доведені. Також слідчим суддею не було наведено жодного прикладу з матеріалів провадження, які б конкретизували вказані ризики, а шаблонно зазначено такі.

Вважає, що слідчий суддя не оцінив можливість застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, не пояснив чому м`якші запобіжні заходи є недостатніми.

Зазначав, що слідчий суддя формально зіслався на повідомлення про підозру, не аналізуючи якими доказами це підтверджено, чи ці докази є належними та допустимими, не дослідив чи є логічний зв`язок між підозрою та діями

ЄУНСС 715/1062/25 НП 11сс/822/154/25 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_9

підозрюваного. Також слідчий суддя не вдався до аналізу достатності, достовірності джерел доказів, що, на думку апелянта, суперечить позиції ЄСПЛ про індивідуальне обґрунтування.

Стверджував, що підозра ґрунтується на висновках судово-медичної експерти, яка містить неперевірені суперечливі дані.

Вказував, що ОСОБА_7 навчається, має постійне місце проживання, позитивно характеризується по місцю проживання та навчання, конфліктів із законом раніше не мав, перебуває під опікою батьків, має міцні соціальні зв`язки, які унеможливлюють його переховування, не має закордонного паспорта, добровільно з`явився до слідчого, що свідчить про відсутність наміру ухилятись.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних вимог, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Згідно ухвали слідчого судді, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він, переслідуючи умисел, направлений на протиправне заподіяння ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, наніс потерпілій ОСОБА_10 ряд ударів руками та ногами з достатньою силою по голові, обличчю та різних частинах тіла, внаслідок чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

Потерпіла ОСОБА_10 з отриманими тілесними ушкодженнями у безсвідомому стані була госпіталізована та не приходячи до свідомості, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла в реанімаційному відділенні лікарні.

Як вбачається з матеріалів провадження, 11.04.2025 року ОСОБА_7 був затриманий та йому повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 121 КК України.

Стороною обвинувачення було дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження докази свідчать про об`єктивний зв`язок ОСОБА_7 із вчиненням кримінального правопорушення та обґрунтованість пред`явленої йому підозри.

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Оцінка доказів на предмет їх належності, допустимості, достовірності і достатності для визнання особи винною у вчиненні злочину є завданням суду під час розгляду кримінального провадження по суті, а не на стадії досудового розслідування під час вирішення слідчим суддею питання щодо запобіжного заходу.

На думку колегії суддів, на цьому етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні, додані до клопотання слідчого докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України.

11.06.2025 року слідчим суддею Глибоцького районного суду Чернівецької області підозрюваному ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09 червня 2025 року.

Постановою в.о. керівника Чернівецької окружної прокуратури від 09.06.2025 р. строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 11 липня 2025 року.

Згідно ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зазначеним у частині першій вказаної статті.

Відповідно до вимог ст. 183 ч.1 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин.

Зважаючи на практику Європейського суду, тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , слідчий суддя належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, а саме необхідністю виконати ряд процесуальних дій для виконання вимог КПК України до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою та зазначив про існування таких обставин в ухвалі.

При цьому слідчий суддя також обґрунтовано вказав на продовження існування ризиків, які, наразі, не зменшились та унеможливлюють застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на відсутність доказів того, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, є недоречним, оскільки в даному випадку законодавець не вимагає наявності доказів протиправної поведінки особи в майбутньому. На цьому етапі для продовження особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою достатньо наявність доказів того, що існують ризики можливої протиправної поведінки підозрюваного.

Відсутність фактів неналежної процесуальної поведінки до даного часу не може вказувати на відсутність її в майбутньому та повинно бути оцінено в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу.

Даними про особу підозрюваного встановлено, що він не працює та не має офіційного джерела доходу, не одружений, позитивно характеризується по місцю проживання, є мешканцем прикордонного району, він знайомий з потерпілим, свідками, йому відомі обставини кримінального провадження.

Врахувавши дані про особу підозрюваного, тяжкість інкримінованого йому злочину, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі до 10 років, вагомість доказів щодо пред`явленої підозри, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що раніше заявлені ризики не зменшилися, і перебуваючи на волі, підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, заявлені у клопотанні слідчого ризики є реальними і вони, на момент розгляду клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою продовжують існувати та не зменшилися. У зв`язку з цим слідчий суддя обґрунтовано вказав, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення. А тому в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 відмовити, а ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 червня 2025 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 11 липня 2025 року, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя