Справа № 524/7080/25
Провадження № 1-кс/524/1509/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 року місто Кременчук

Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000920 від 25.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

УСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, погодженим прокурором, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000920 від 25.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст.185 КК України.

У обґрунтування клопотання зазначив, що 25.05.2025 до Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що в період з 00:00 по 05:20 невстановлена особа, шляхом вільного доступу таємно в умовах воєнного стану здійснила крадіжку мобільного телефону "Samsung Galaxy S21 FE 5G" Emei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , сума матеріального збитку встановлюється.

24.06.2025 на підставі ухвали Автозаводського районного суду міста Кременчука №1-кс/524/1483/25 від 23.06.2025 проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлені та вилучені телефон «Samsung Galaxy S21 FE 5G» IMEI: НОМЕР_1 , банківські картки «УкрГазбанк» № НОМЕР_3 , «Фокстрот» № НОМЕР_4 , «Монобанк» № НОМЕР_5 , «БанкКредитДніпро» № НОМЕР_6 , «А-Банк» № НОМЕР_7 , «Банк КредитДніпро» № НОМЕР_8 , «ПриватБанк» № НОМЕР_9 , «А-Банк» № НОМЕР_10 .

24.06.2025 вказані речі в порядку ст. 93 КПК України визнані речовими доказами.

Після проведення огляду або обшуку виявлені та вилучені речі вважаються тимчасово вилученим майном, питання про яке слід вирішувати в результаті його арешту або повернення.

З урахуванням того, що зазначені речі визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, має значення як речовий доказ, а тому задля їх збереження необхідно накласти арешт.

Зважаючи, що відносно вилученого під час огляду майна, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, в установленому законом порядку визнано речовими доказами, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, враховуючи, що вилучене майно, відповідає критеріям зазначеним у ст. 167 КПК України, тому відповідно до ст. 170 КПК на них необхідно накласти арешт для забезпечення проведення ряду необхідних слідчих дій та відповідних експертиз.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У судове засідання не з`явились слідчий та власник майна, повідомлені про дату, час, місце розгляду клопотання. Слідчий надав суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності та про його задоволення.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, враховуючи, що відомості про закінчення досудового розслідування, а також документи, які б стверджували про те, що слідчий раніше звертався із вказаним клопотання до слідчого судді, в матеріалах справи відсутні, дійшов до висновку про наступне.

Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п.7 ч. 2 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб (ст.ст. 94, 132, 173 КПК України).

На речові докази може бути накладено арешт в порядку, визначеному ст. ст. 170-174 КПК України (ст. 100 КПК України). Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

З матеріалів клопотання слідує, що Кременчуцьким РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні.

Постановою слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області вилучене майно визнане речовим доказом по справі.

У межах цього провадження слідчим ініційоване питання про накладення арешту на зазначене майно, вказуючи, що останнє відноситься до речових доказів, а тому накладення арешту на нього забезпечить можливість його збереження, встановлення істини в кримінальному провадженні. З вилученим речовим доказом в ході досудового розслідування необхідно провести ряд експертних досліджень та слідчих дій.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); (3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); (3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); (4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); (5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; (6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 173 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч.1 ст. 170 КПК України).

Після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів (ст. ст. 214, 223 КПК України). Крім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати також і правову підставу арешту майна та можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту з підстав, передбачених п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України (ст. 173 КПК України).

Із наданих суду матеріалів слідує наявність достатніх підстав вважати, що майно, вказане у клопотанні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення усіх обставин правопорушення та необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування фактів, що слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, власником майна не надано, слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням зазначеного, клопотання підлягає задоволенню.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось на підставі ч.4 ст. 107 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98, 107, 132, 170 173, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання слідчого відділення Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Накласти арешт на майно, вилучене під час огляду 24.06.2025 у АДРЕСА_1 , а саме: телефон «Samsung Galaxy S21 FE 5G» IMEI: НОМЕР_1 , володільцем якого являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , банківські картки «УкрГазбанк» № НОМЕР_3 , «Фокстрот» № НОМЕР_4 , «Монобанк» № НОМЕР_5 , «БанкКредитДніпро» № НОМЕР_6 , «А-Банк» № НОМЕР_7 , «Банк КредитДніпро» № НОМЕР_8 , «ПриватБанк» № НОМЕР_9 , «А-Банк» № НОМЕР_10 із накладенням заборони на володіння, користування та розпорядження вказаним майном, з метою збереження речових доказів.

Місцем зберігання речових доказів визначити камеру зберігання речових доказів Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області (м. Кременчук, вул. 29 Вересня, 6).

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором та може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1