Провадження № 1-кп/337/92/2025
ЄУН №337/1703/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України,

встановив:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились і не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_7 не погоджується з клопотання прокурора так як воно не обґрунтоване, надумане, ґрунтується на домислах і припущеннях. Вказав, що не існує доказів його добровільної співпраці, а у незаконному правоохоронному органі він працював під примусом. Пояснив, що він не переховувався, в умовах СІЗО має змогу телефонувати, але не збирається впливати на свідків. Перебуваючи більше трьох місяців на підконтрольній території України ніяких протиправних дій не вчиняв. Просить визначити помірний розмір застави, або домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 підтримала позицію підзахисного, просить у клопотанні відмовити. Вказала, що при перетині кордону України у її підзахисного не питали с приводу праці у незаконних органах, а питання стосувались місця розташування ворожої техніки, про яку він і повідомляв. Вважає ризик переховування не обґрунтованим. ОСОБА_7 мав можливість поїхати у будь яку країну, але маючи проукраїнську позицію, повернувся до України, до м. Львова та батьків, почав працювати. Ризик тиску на свідків не обґрунтований так як він перебуває півтора року під вартою і ніяких заяв або повідомлень про його намагання тиснути на свідків немає. Також необґрунтований ризик вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважає, що жоден із наведених прокурором ризиків не обґрунтований і не підтверджений доказами. Також вважає за можливе встановити помірний розмір застави

Вислухавши позицію учасників, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу, суд виходить із того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі до 15 років. Тяжкість ймовірного покарання, у випадку визнання обвинуваченого винуватим, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 після прибуття на територію України не звертався до правоохоронних органів, проживав у батьків, згодом у місті Львів, тим самим переховувався від органів досудового розслідування, поки не був затриманий, що підтверджує ризик переховування, і становить ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наразі свідки у суді не допитані, обвинувачений обізнаний про покази свідків на досудовому слідстві, їх анкетні дані, а тому може здійснювати на них незаконний вплив (шляхом вмовляння або погроз) з метою зміни їх показань або відмови від показів у суді, що вказує на наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшився, оскільки обвинувачений офіційних законних джерел доходу не має, ураховуючи обставини інкримінованого та його роль в інкримінованому кримінальному правопорушенні, маючи відповідні зв`язки на тимчасово окупованій території України з представниками окупаційної влади, може вчинити дії, спрямовані на підрив основ національної безпеки України, щов сукупності свідчить про високу вірогідність вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які не зменшились.

Обставин, які є перешкодою для продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.

Суд не має підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший, більш м`який, крім тримання під вартою, оскільки інші заходи в достатній мірі не забезпечать запобігання ризиків, та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд доходить висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, доцільно продовжити строк дії запобіжного заходу.

Крім того відповідно до положень ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених у тому числі, статтями 109-114-2, КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Згідно до положень ч. 4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями, зокрема 109-114-2 КК України.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, враховуючи те, що обставини та підстави продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є й надалі доцільними, прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України, у зв`язку з чим продовжити строк дії запобіжного заходу, без визначення розміру застави.

Керуючись ст. 176, 177, 183, 331, 369-372, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі Запорізький слідчий ізолятор, без визначення розміру застави, до 31 липня 2025 року включно.

Копію ухвали направити Державній установі Запорізькій слідчий ізолятор - для виконання, прокурору та обвинуваченому - для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1