23.05.2025
Справа № 331/2371/25
Провадження № 1-кс/331/1024/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прокурор відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000117 від 23.01.2025 за підозрою ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 305 КК України та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000117 від 23.01.2025 за підозрою ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 305 КК України та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено наступне.

Слідчим відділом Управління СБ України в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000117 від 23.01.2025 за підозрою ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 305 КК України та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, володіючи лідерськими якостями та організаторськими здібностями, з метою незаконного збагачення та отримання матеріальних благ, керуючись корисливим мотивом і прагненням до наживи, будучи особою, відносно якої обвинувальний акт за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 311 КК України перебуває на розгляді у Дніпровському районному суді м. Запоріжжя, не пізніше січня 2025 року, організував групу осіб, з числа громадян України до складу якої залучив дружину рідного брата ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рідний брат ОСОБА_8 ), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 (один епізод здійснення контрабанди 05.05.2025) та інших наразі невстановлених осіб, які фактично проживають у м. Познань Республіка Польща та на території України, з метою вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень контрабанди прекурсорів, тобто переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю прекурсору псевдоефедрин, який міститься у лікарських засобах таблетках «Акатар» та «Цирус» в особливо великих розмірах, на що останні надали добровільну згоду.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на контрабанду прекурсору псевдоефедрин, ОСОБА_4 починаючи з січня 2025 року (більш точна дата органом досудового розслідування не встановлена), по 05.05.2025 діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 (один епізод здійснення контрабанди 05.05.2025) іншими наразі невстановленими особами, будучи достовірно обізнаним та розуміючи що, останні мають можливість на території Республіки Польща придбати у місцевих аптеках, у невеликих кількостях з метою приховуванням загальної мети, не порушуючи при Закону Республіки Польща, (який дозволяє придбання 1 блістеру медичного препарату «Акатар» та/або «Цирус» в місцевих аптеках), з подальшим їх накопиченням за місцями проживання, фасуванням та передачею міжнародним автобусним сполученням «КошалінПольща Запоріжжя України» з приховуванням від митного контролю, а саме у продуктах харчування, дитячого харчування «BEBIKO» та собачому кормі «PUFFII» у спосіб що виключає візуальне виявлення таблеток під час проходження митного контролю в особливо великих розмірах.

Після отримання прекурсору обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю псевдоефедрин, таблеток медичного препарату «Цирус» та « ОСОБА_12 у період часу з 21.01.2025 по 25.03.2025 діючи умисно, з метою незаконного збагачення та отримання матеріальних благ, за попередньою змовою з невстановленими особами, повторно, як особа раніше, що раніше вчинила злочину у сфері обігу прекурсорів, з дотриманням заходів конспірації (змінені анкетні данні, імена підставних осіб та різні сім-картки операторів мобільного зв`язку), використовуючи телеграм канал « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та мережу національного поштового перевізника ТОВ «Нова пошта» здійснив незаконне придбання, зберігання, перевезення та пересилення прекурсорів, з метою збуту, а також незаконний збут шляхом відправлення посилокз таблетками лікарського препарату «Цирус» та «Акатар» по території України в великих та особливо великих розмірах особливо великий розмір.

У подальшому з використанням прекурсору псевдоефедрин, придбаного на території Республіка Польща контрабандним способом перевезеного та збутого за вище вказаних обставин ОСОБА_7 та ОСОБА_5 діючи умисно за попередньою змовою, маючи можливість постійного забезпечення лікарськими препаратами у вигляді таблеток, у яких міститься прекурсор псевдоефедрин, від особи, що використовує ідентифікатор в месенджері Телеграм « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та ідентифіковану як ОСОБА_4 та за його добровільної згодиу невстановленої слідством особи придбали необхідне обладнання для виготовлення психотропної речовини «метамфетамін», а саме: металеві та скляні ємності, електропіч, распіратори, пластикові шприци, електронні ваги, лакмусові палички, поліетиленові пляшки, медичну вату, які перемістили у кв. № 42 буд. № 15 по пров. Бульварному, у м. Кривий Ріг тобто організували місця для незаконного виготовлення психотропних речовин «метамфетаміну», де періодично здійснювали кустарне виготовлення психотропної речовини «метамфетамін», шляхом хімічного синтезу, з метою подальшого збуту на території м. Кривий Ріг, із прекурсорів, наданих ОСОБА_4 , діючи при цьому з прямим умислом, направленим на збут виготовленої психотропної речовини яку утримували до 13.05.2025.

Окрім ОСОБА_13 діючи умисно за попередньою змовою із ОСОБА_5 та за пособництва особи, що використовує ідентифікатор в месенджері Телеграм « ІНФОРМАЦІЯ_6 », ідентифіковану як ОСОБА_4 , 28.03.2025 спочатку переніс психотропну речовину «метамфетаміну» у невідомій кількості, але не менше 0,1991 грам з місця фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою:

АДРЕСА_1 до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 де реалізуючи спільний протиправний умисел, спрямований на збут психотропної речовини «метамфетамін», в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, особисто збув речовину білого кольору у пакеті типу «Zip-Lock».

13.05.2025 ОСОБА_4 затримано співробітниками УСБУ в Запорізькій області в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , під час здійснення своєї протиправній діяльності використовував легковий автомобіль марки «Audi» моделі «А6» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності його дружині - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та був вилучений співробітниками УСБУ в Запорізькій області під час обшуку вказаного транспортного засобу, як знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

13.05.2025 постановою слідчого СВ УСБУ в Запорізькій області легковий автомобіль марки «Audi» моделі «А6» д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні№0000117 від 23.01.2025.

Так, відповідно до положення ч.2 ст.64-2 КПК України права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, згідно п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Наразі в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що наявні ризики відчуження третьою стороною легкового автомобіля марки «Audi» моделі «А6» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у фактичному володінні ОСОБА_4 , але юридично належить його дружині ОСОБА_14 , тому з метою унеможливлення застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна та подальшої його конфіскації, орган досудового розслідування вважає за доцільне, здійснити розгляд цього клопотання без повідомлення про це володільця майна ОСОБА_14 та сторони захисту, з метою запобігання настанню негативних наслідків для кримінального провадження.

Враховуючи цей факт, керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України «клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна», прошу провести розгляд клопотання без виклику ОСОБА_14 .

Враховуючи вищевикладене прокурор просить слідчого суддю накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на рухоме майно, яке належить третій особі - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а саме на легковий автомобіль марки «Audi» моделі «А6» д.н.з. НОМЕР_1 .

Прокурор у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не відомі.

Слідчий суддя вивчивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності володільця майна та прокурора.

Вивчивши матеріали справи слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Так, згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, за змістом вказаних положень закону арешт може бути накладено слідчим суддею на майно, яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

При вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, враховує: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При дослідженні матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що стороною кримінального провадження, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, доведено наявність правових підстав для накладення арешту на майно, через що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на рухоме майно, яке належить третій особі - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а саме на легковий автомобіль марки «Audi» моделі «А6» д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1