Справа №504/2118/25
Провадження №1-кс/504/236/25
Доброславський районний суд Одеської області
УХВАЛА

26.05.2025с-ще Доброслав

Слідчий суддя Доброславського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5 с-ще. Доброслав, клопотання т.в.о. заступника начальника СВ ВП № 3 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000149, внесеному до ЄРДР 23.05.2025 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зоря Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, українця за національністю, із середньо освітою, не одруженого, має трьох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Тернопільського міськрайонного суду від 18.12.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, згідно ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Доброславського районного суду Одеської області надійшло клопотання т.в.о. заступника начальника СВ ВП № 3 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000149, внесеному до ЄРДР 23.05.2025 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/22 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався в установленому законом порядку.

На підставі Указу Президента України від 15 січня 2025 року №4220-ІХ «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в України продовжено з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб.

ОСОБА_5 постійно мешкав в Україні та достовірно знав про дію в Україні воєнного стану.

Так, під час дії воєнного стану в Україні, 22.05.2025 близько 22.00 год, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_5 , раніше неодноразово судимого за вчинення майнових злочинів, під час дії іспитового строку за вчинення злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , повторно виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням в інше приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, із корисливих мотивів та переслідуючи мету незаконного збагачення, сівши за кермо автомобіля який перебуває в його користуванні марки «ВАЗ-2103» д.н.з. НОМЕР_1 , та ОСОБА_8 спільно ОСОБА_7 сівши до автомобіля марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_2 , поїхали в напрямку с. Трояндове Одеського району Одеської області.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, діючи умисно, із корисливих мотивів та переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , 23.05.2025 близько 00.30 год, більш точний час в ходу досудового розслідування не встановлено, перебуваючи поблизу домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , впевнившись, що за ними ніхто не спостерігає, а поряд відсутні стороні особи та власники майна, проникнувши через незамкнені двері до гаражного приміщення, за вищевказаною адресою, звідки таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: оприскувача пневматичний марки «Сила» об`ємом 5 літрів жовтого кольору вартістю 279,30 грн, електроні ваги марки «Livstar LSU-1792» вартістю 751,10 грн, 2 комплектів гальмових колодок марки «Hi-Q brake lining assy» вартістю 672 грн, комплекту гальмових колодок марки «HIGH QUALITE Q-TOP» вартістю 646,80 грн, 2 стійок амортизаторів від автомобіля марки «IRON MAN» білого кольору вартістю 4000 грн. Загальна вартість викраденого майна становить 6349,20 грн.

Після чого ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли та розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спричинили потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 6349,20 грн.

23.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.05.2025, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.05.2025, протоколом огляду місця події від 23.05.2025, під час якого вилучено речові докази, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.05.2025, постановою про призначення товарознавчої експертизи від 23.05.2025, висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №1465/25 від 23.05.2025, протоколом затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 від 23.05.2025, повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України від 25.03.2025, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 23.05.2025, в ході якого він надав правдиві покази щодо обставин вчинення ним вищевказаного кримінального правопорушення та іншими доказами у їх сукупності, які зібрані у ході досудового розслідування.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні інкримінованого йому тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, з метою уникнення від кримінальної відповідальності у останнього наявні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, застава, особисте зобов`язання чи порука із покладенням відповідних обов`язків, не усунуть ризик спілкування із іншими співучасниками злочину, а також тиску на свідків у кримінальному провадженні, оскільки при таких запобіжних заходах, забороняючи спілкування з конкретними особами, орган досудового розслідування розкриває їх дані, що на цій стадії розслідування є недопустимим.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть цілодобового, також не забезпечить усунення існуючих ризиків, оскільки ОСОБА_5 надалі матиме можливість контактувати із іншими іще не встановленими співучасниками злочину, й надалі узгоджувати з ними свої дії за допомогою різного роду засобів зв`язку, у тому числі, які неможливо відслідкувати ні гласними, ні негласними засобами контролю.

Беручи до уваги зазначене, а також те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, запобігання вказаним ризикам неможливе у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, зазначивши, що підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

Підозрюваний та його захисник зазначили, що підозрюваний не визнає свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині).

Крім того, сторона захисту повністю заперечувала проти клопотання слідчого заперечує, просила відмовити у застосуванні підозрюваному будь- якого запобіжного заходу.

Зокрема, адвокат послалась на те, що підозра не обгрунтована, крім того сторона обвинувачення посилається на незаконний висновок експерта.

Також сторона захисту подала скаргу в порядку статті 206 КПК України на не обгрунтоване затримання особи.

Перевіривши та дослідивши надані матеріали до клопотання, заслухавши думки учасників процесу, суд вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, спробам незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадження, спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя наділений лише повноваженнями на перевірку обґрунтованості підозри, яка за своїм змістом до процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК України, на стадії досудового розслідування є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (ч. 1 ст. 276 КПК України). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність.

При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У матеріалах клопотання достатньо наявних даних, які вказують на факти, що ОСОБА_5 міг вчинити вказане у клопотанні правопорушення і такі є переконливим для суду, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 , в інкримінованому йому злочині,

підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.05.2025; - протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.05.2025; - протоколом огляду місця події від 23.05.2025, під час якого вилучено речові докази; - протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.05.2025; - постановою про призначення товарознавчої експертизи від 23.05.2025; - висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №1465/25 від 23.05.2025; - протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 від 23.05.2025; - повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України від 25.03.2025; - протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 23.05.2025, в ході якого він надав правдиві покази щодо обставин вчинення ним вищевказаного кримінального правопорушення; - іншими доказами у їх сукупності, які зібрані у ході досудового розслідування.

З наведених обставин, проводячи оцінку наданих суду матеріалів, доводів учасників процесу, слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою.

Слідчий суддя не досліджує надані сторонами докази на предмет їх достатності, обгрунтованості.

Дослідження доказів є прерогативою суду при розгляді кримінального провадження по суті.

Посилання сторони захисту на незаконність висновку експерта є голослівними, оскільки слід враховувати положення наказу Міністерства юстиції України № 1138/514.03.2022 від 16.03.2022 року.

При вирішенні питання про ризики, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 раніше судимий, вчинив тяжкий злочин під час іспитового строку та підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що вказує на наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Також слідчим суддею встановлено наявний ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 раніше судимий, а тому може вжити заходів щодо перешкоджання кримінальному провадженню (штучне затягування досудового розслідування, розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваних тощо), втому числі перешкоджанню кримінальному провадженню шляхом впливу на експертів.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, обставин, що є предметом доказування у кримінальному провадженні, а тому може безперешкодно знищити, сховати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється - є однією з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу. Також суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного та характер висунутого обвинувачення, тяжкість можливого покарання в їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.

Слідчий суддя безумовно враховує особу підозрювано, який судимий, підозрюється у вчиненні злочину у період іспитового строку, офіційно не одружений, проживає цивільним шлюбом, має трьох малолітніх дітей, не працює офіційно, хвороб важких та психічних не має.

Слідчий суддя враховує, що інкримінований ОСОБА_5 злочину вчинений на території Одеської області, тоді як підозрюваний зареєстрований на території Миколаївської області.

За таких обставин, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя враховує ту обставину, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, вимог наведеного законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав для обрання більш м`яких запобіжних заходів слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави, слідчий суддя враховує не лише обсяг повідомленої підозри, а також і правові позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гафа проти Мальти»).

Відтак, з однієї сторони розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншої - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Розмір застави щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчинені тяжкого злочину визначається у межах від 20 (двадцяти) до 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 вину у інкримінованому злочині не визнав, та надав покази, які є аналогічними показам, які він надав слідчому.

Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 необхідно визначити розмір застави виходячи з тяжкості інкримінованого йому злочину та обставин його вчинення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, його особи та його матеріального становища, тому суд вважає, що розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень є достатнім, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у даному кримінальному провадженні та не буде непомірним для підозрюваного, членів його сім`ї та близьких родичів.

Слідчий суддя вважає, що наявність у підозрюваного трьох малолітніх дітей не може слугувати підставою для необрання підозрюваному запобіжного заходу.

Максимальний розмір застави обгрунтований саме характером злочину, способу його вчинення, особи обвинуваченого, вчинення інкремінованого злочину в період іспитового строку.

Крім того, наявність трьох малолітніх дітей може надати підозрюваному можливість безперешкодного перетину державного кордону у період воєнного стану.

Враховуючи викладене, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються вищевикладені обставини, беручи до уваги, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, повноту та достатність зібраних доказів, слідчий суддя вважає доцільним застосувати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, з визначенням застави, в межах строку досудового розслідування.

Щодо поданої скарги в порядку статті 206 КПК України.

Положеннями ст.3,8 Конституції Українивстановлено засади верховенства права. Так, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.Конституція Українимає найвищу юридичну силу.

Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основіКонституції Україниі повинні відповідати їй. НормиКонституції Україниє нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання. Відповідно до ст. 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожний, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 4 ст.208, п. 6 ч. 3 ст.42 КПК України, підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Положеннямист. 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положеньстатті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбаченихстаттею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положеньстатті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Відповідно дост. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Аналіз наведених норм свідчить, що слідчий суддя повинен перевірити законність фактичних підстав затримання.

Крім того, за приписами ст. 206 КПК України слідчий суддя може прийняти рішення лише про звільнення особи у разі його незаконного затримання.

Відповідно до ст. 211 КПК України затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження ОСОБА_5 затриманий 23.05.2025 року о 13.20 год.

Адвокат вважає, що підозрюваний мав бути звільнений з- під варти після спливу 60 годин з моменту затримання.

Скарга в порядку статті 206 КПК України подана адвокатом під час судового засідання з розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що місцем затримання підозрюваного ОСОБА_5 є приміщення райвідділу.

З наведеного вище слідує, що органом досудового розслідування не були порушені норми статей КПК України, які регулюють порядок затримання особи та його оформлення.

Крім того, будь яких скарг та заяв від підозрюваного та його захисника на застосування до підозрюваного насильства під час затримання або утримання у спеціальній установі, слідчому судді не надходило.

Зовнішній вигляд та стан підозрюваного під час судового засідання не вказували на те, що до останнього могло бути застосовано насильство.

Таким чином, підозрюваного ОСОБА_5 було затримано в порядку ч.1ст. 208 КПК України, що підтверджується відповідним протоколом, складеним уповноваженою на те особою, з підстав, визначених процесуальним законом, затримання відбулось у спосіб та в порядку, встановленим чинним кримінально-процесуальним законодавством, а тому відсутні підстави вважати, що підозрюваний був незаконно затриманий.

Крім цього, на час звернення захисника підозрюваного з даною скаргою до суду, строк затримання особи без ухвали слідчого судді не виходить за межі строку передбаченого ст. 211 КПК України, строки затримання ОСОБА_5 ще не закінчилися, слідчим стосовно останнього подано до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою 23 травня 2025 року, тобто до спливу 60 годин від часу затримання.

Слідчий суддя безумовно враховує правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у постанові від 27 травня 2019 року (справа № 766/22242/17), згідно якої положенняст. 206 КПК Українимають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення та застосовуються саме в таких випадках.

При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Отже, оскільки стороною захисту не було наведено переконливих та достатніх доказів на обґрунтування незаконності затримання підозрюваного ОСОБА_5 за таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Натомість, вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено положеннями ст. 309 КПК України. Ухвала постановлена в порядку розгляду питання, передбаченого ст. 206 КПК України у зазначеному переліку відсутня, тобто її оскарження в апеляційному порядку не передбачено.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року по справі № 766/22242/17, відповідно до якої, оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178,179, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , подану в порядку статті 206 КПК України, на незаконне затримання особи у кримінальному провадженні №0000149, внесеному до ЄРДР 23.05.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, - відмовити.

Ухвала в цій частині апеляційному оскарженню не підлягає.

Клопотання т.в.о. заступника начальника СВ ВП № 3 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000149, внесеному до ЄРДР 23.05.2025 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 59 днів, а саме з 23.05.2025 13:20 год. по 20.07.2025 включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити ОСОБА_5 , заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок: Отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, Код отримувача 26302945, Банк отримувача ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0005435. Призначення платежу: згідно ухвали слідчого судді Доброславського районного суду Одеської області від 26.05.2025, заставна сума за ОСОБА_5 , суддя ОСОБА_1 .

У разі внесення застави, звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти та покласти на підозрюваного строком до 20.07.2025, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- заборонити спілкуватися з свідками та іншими учасниками кримінального провадження;

- заборонити виїзд за межі с. Зоря Вознесенського району Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, щодо якого застосований запобіжний захід у виді застави.

Строк дії ухвали встановити до 20.07.2025, включно.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1