Справа № 202/6943/25
Провадження № 1-кс/202/6297/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

05 вересня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, який застосовано відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Індустріального районного суду м. Дніпра надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, який застосовано відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

У зазначеному клопотанні адвокат просив змінити запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_5 з цілодобового домашнього арешту на більш м`який домашній арешт з обов`язком не залишати місце мешкання з 00:00 год. до 05:00 год. за адресою його реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , з покладенням на підозрюваного таких обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками, експертами.

Клопотання обґрунтовується тим, що підозра є необґрунтованою, обставини викладені в повідомленні про підозру не підтверджуються жодними доказами. Також зазначав, що відсутні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України. Також звертав увагу слідчого судді на особу підозрюваного, який має сталі соціальні зв`язки, трьох малолітніх дітей, дружину, нерухомість, характеризується позитивно, для утримання дітей йому потрібно працювати, а тому до ОСОБА_5 може бути застосований більш м`який, ніж цілодобовий домашній арешт запобіжний захід.

Захисник та підозрюваний у судовому засіданні клопотання підтримали, надавали пояснення аналогічні, викладеним у клопотанні та просили його задовольнити.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту, наголошуючи, що жодних нових обставин, які не були предметом розгляду під час застосування запобіжного заходу не було зазначено, а більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним своїх обов`язків. Ризики, передбачені п. п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням. Міцні соціальні зв`язки не є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши позицію сторін, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000359 від 12.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

01.08.2025 року о 14 годин 39 хвилин, ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

01.08.2025, повідомлено про підозру ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 201-2 КК України, за ознаками продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, вчинені у значному розмірі, за попередньою змовою групою осіб, під час воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

За ч. 4 ст. 201 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У клопотанні захисник, посилаючись на відсутність ризиків, ставить питання щодо зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 з цілодобового домашнього арешту на більш м`який домашній арешт з обов`язком не залишати місце мешкання з 00:00 год. до 05:00 год. за адресою його реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , з покладенням на підозрюваного таких обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками, експертами.

02.08.2025 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра застосовано до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло строком до 29.09.2025, поклавши на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час; не залишати фактичного місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім випадків передбачених чинним законодавством; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця мешкання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні.

Згідно змісту вказаної ухвали, при її постановленні, з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до підозрюваного відповідного запобіжного заходу (у тому числі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення) та зроблено висновок, що більш м`який запобіжний захід, ніж цілодобовий домашній арешт, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 та запобігти встановленим ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Досудове розслідування, протягом якого орган досудового розслідування має можливість зібрати докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, наразі не завершено.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки продовження існування ризиків, які стали підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у цьому кримінальному провадженні.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду слідчий суддя оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного ОСОБА_5 .

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (за злочин, передбачений ч. 3 ст. 201-2 КК України, у вчиненні якого, зокрема обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна).

За такого, слідчий суддя дійшов до висновку про продовження існування вказаного ризику.

ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки останній як встановлено під час досудового розслідування, вчиняв дії направлені продаж гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, документи стосовно чого а також інші докази, на теперішній час не відшукані у повному обсязі,місцезнаходження яких достовірно відомо ОСОБА_5 , тому останній розуміючи вказані обставини та у разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, матиме реальну можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення в якому він підозрюється.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, підозрюваних слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу. (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин, ризик впливу на свідків та підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків та підозрюваних продовжує існувати.

Отже, слідчим суддею встановлено продовження існування ризиків, передбачених п.1, п.2, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на продовження існування ризиків, передбачених п. 1, п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання або зміни застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, керуючись ст. ст. 201, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, який застосовано відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1