УХВАЛА

Справа № 149/2764/25

Провадження №1-кс/149/488/25

29.08.2025 р. м. Хмільник

Слідча суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні № 0000329, внесеному до ЄРДР 09 липня 2025 року, кваліфікованому за ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України, про накладення арешту,

ВСТАНОВИЛА:

28 серпня 2025 року до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшло вказане клопотання.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні СВ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000329 від 09 липня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_5 привласнив майно, - мобільні телефони, - ввірене йому ФОП ОСОБА_6 , завдавши їй матеріальної шкоди на суму 73 389 грн., після чого незаконно розпорядився зазначеним майном з метою його легалізації, уклавши договори ломбардної застави вказаного майна.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України.

Оскільки, на адресу СВ Хмільницького РВП надійшла позовна заява від представника потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, з метою забезпечення відшкодування шкоди, слідчий просив накласти арешт із забороною відчуження належної підозрюваній 1/7 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання представники сторони обвинувачення не з`явились, слідчий ОСОБА_3 , подав заяву про розгляду клопотання у його відсутності, клопотання підтримав та просив його задоволити.

Клопотання за клопотанням слідчого розглядається без виклику підозрюваного на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

Слідча суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, в рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшла наступних висновків.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За загальними правилами, передбаченими ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 8, 11 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд, відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Зі змісту клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що необхідність такого арешту обумовлена забезпеченням відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення на загальну суму 73 389 грн.

Завданням арешту зазначеного майна слідчий визначив запобігання можливості його відчуження.

Разом з тим, доказів співмірності розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, з вартістю майна, на яке слідчий просить накласти арешт (1/7 частки квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ), доказів ризику відчуження або втрати підозрюваним вказаного майна, суду не надано.

Сам факт повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення доказом ризику відчуження належного їй майна не являється.

Враховуючи викладене, беручи до уваги неспівмірність цілей слідства із ступенем втручання у право власності ОСОБА_5 , недоведеність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1,ст. 170 КПК України, недоведеність співмірності розміру заподіяної підозрюваною шкоди із вартістю належного підозрюваному нерухомого майна, на яке слідчий просить накласти арешт, а також недоведеність існування обставин, які підтверджують , що незастосування заборони відчуження майна призведе до його втрати чи передачі, слідча суддя відмовляє в задоволенні клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173 КПК України, слідча суддя,

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області слідчого ОСОБА_3 про накладення арешту на майно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000329 ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя: