РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 1-кп/510/355/25

Справа № 510/1120/25

05 серпня 2025 рокум. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

потерпілої: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000694 від 12 травня 2025 року у за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слободзєя Марє Вулканештського району Республіки Молдова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , діючи систематично, з прямим умислом, з мотивів особистих неприязних відносин, у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вчиняв неправомірні дії щодо застосування психологічного насильства стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 .

Вказані неправомірні дії виражались у погрозах застосування до потерпілої фізичної розправи, словесних образах нецензурними словами, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості її життя, наслідком чого стали втома, фізичний дискомфорт, негативні переживання та емоційна напруженість, а також втрата енергійності, повноцінного сну, відпочинку, самооцінки та позитивних емоцій.

Внаслідок своїх неправомірних дій, ОСОБА_5 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності Ренійським районним судом Одеської області, а саме 30 та 31 жовтня 2024 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та 24 грудня 2024 року за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Не бажаючи припиняти свою протиправну поведінку та продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 12 травня 2025 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання потерпілої у АДРЕСА_2 , вступив з ОСОБА_6 у конфлікт, з метою заподіяння психологічного та фізичного страждання, вчинив відносно неї психологічне насильство, що проявилося у словесних образах нецензурними словами, які принижують честь та гідність особи, залякування, погрозах фізичної розправи.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, проте, у своїх поясненнях висловлювався емоційно, звинувачуючи потерпілу у провокуванні всіх конфліктів.

Потерпіла у судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, міру покарання залишила на роздум суду.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до положень ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

За згодою учасників судового розгляду, судом визнано доцільним обмежитися дослідженням документів кримінального провадження.

Отже, проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступних висновків.

Винність обвинуваченого ОСОБА_5 , окрім визнання ним своєї вини, підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

Заявою ОСОБА_6 на ім`я начальника ВП № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 12 травня 2025 року з проханням вжити заходи до її колишнього чоловіка ОСОБА_5 , який вчиняє відносно неї домашнє насильство.

Постановами Ренійського районного суду Одеської області від 30 та 31 жовтня 2024 року, якими ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Ренійського районного суду Одеської області від 24 грудня 2024 року, якою ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповіддю генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня Ренійської міської ради», з якої вбачається, що ОСОБА_6 зверталася до приймального відділення лікарні 11 травня 2025 року за медичною допомогою з забитою раною потиличної області голови та була направлена на амбулаторне лікування.

Надав вказаним доказам оцінку згідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 доведена та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство.

Суд вважає за необхідне визнати пом`якшуючим покарання обставинами щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який на обліку у наркологічному та психіатричному кабінеті не перебуває, відповідно до досудової доповіді, ОСОБА_5 виявляє цілеспрямованість, демонструє адекватну самооцінку, жаль через скоєне та готовність до самовдосконалення, характер та мотиви скоєного, а також обставини, що пом`якшують покарання.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення та перевиховування обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства та буде достатнім для попередження нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року шість місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ренійського районного суду Одеської області від 28 травня 2025 року більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_5 у вигляді одного року шість місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

?повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

?не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_5 обмежувальні заходи:

?заборонити на три місяці наближатися на відстань до 100 (ста) метрів до місця, де ОСОБА_6 може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

?направити для проходження програми для кривдників строком три місяці.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 запобіжний захід не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Ренійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається обвинуваченим та прокурору та, не пізніше наступного дня, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_7