ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5832/24 Номер провадження 11-кп/814/1616/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 21 липня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000528 від 17.07.2023, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч, 1 ст. 209 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 125, ч.4 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України, продовжено обвинуваченому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кременчука Полтавської області, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимому,

запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 18.09.2025.

Цією ж ухвалою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 18.09.2025.

Мотивуючи своє рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд послався на те, що на даний час є необхідність у забезпеченні виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання: спробам переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності; продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на свідків та потерпілих в кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки: ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні в складі злочинної організації особливо тяжких злочинів, є не працевлаштованим та не має будь-якого законного джерела прибутку, останньому відомі свідки та потерпілі по справі, та органом досудового розслідування було встановлено факт незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , та ОСОБА_21 з боку обвинуваченого, на даний час не встановлено місце зберігання обвинуваченим предметів, які він застосовував під час вчинення кримінальних правопорушень.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 - захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу районного суду скасувати та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу стеження. У разі відмови у обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту призначити ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі не більше 240000 грн., тобто в розмірі можливому до виконання.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що не погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_7 та вважає необґрунтованою підозру.

Вказує, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КК України в даному кримінальному провадженні є надуманими, необґрунтованими та такими що не мають доказового підґрунтя.

Крім того зазначає, що судом не взято до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 є тяжко хворою людиною та на сьогоднішній час був прооперований в цивільному комунальному медичному закладі охорони здоров`я поза межами Державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23», де йому проведено складну хірургічну медичну операцію.

Наголошує, що вищевказане оперативне медичне втручання відбулось повторно, а підставою його проведення слугували ті обставини, що у ОСОБА_7 наявна загроза кровотечі, тобто існує реальна загроза зараження крові при якому непередбачувано, у будь-яку мить може виникнути необхідність оперативного хірургічного втручання.

Також вказує, що існує загроза рецидиву, тобто при останньому медичному огляді досліджений ОСОБА_7 знаходився у більш тяжкому стані ніж при попередньому огляді, що свідчить про неналежне надання медичної допомоги в умовах неволі, де замість кваліфікованих спеціалістів досить вузько профільної та специфічної медичної галузі відповідні послуги при цьому не регулярно надають фельдшери.

Зазначає, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідна медична реабілітація, що в першу чергу зумовлює створення необхідних умов знаходження, відповідні санітарні, кліматичні умови, а також своєчасне та якісне проведення процедур досвідченими фахівцями, чого не можливо втілити в умовах як Медичної частини так і в умовах ДУ «Полтавська виправна колонія №23».

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги з підстав у ній наведених та просили задовольнити. Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вказав на законність рішення суду першої інстанції.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000528 від 17.07.2023, зокрема за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, яке ухвалою суду першої інстанції задоволено 21.07.2025.

Не погоджуючись з даним рішенням, адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Так ОСОБА_7 може переховуватись від суду через можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, з огляду на те, що він обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів в складі злочинної організації.

Також може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, показання яких матимуть доказове значення у суді, з огляду на те, що органом досудового розслідування було встановлено факт незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 з боку обвинуваченого.

Може вчинити інші кримінальні правопорушення, що обумовлюється відсутністю законних джерел доходу та тим, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих кримінальних правопорушень.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а захисником не наведено в апеляційній скарзі доводів які б переконали у зворотному.

Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах, як то ухилення від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_7 значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченому вчинити спроби ухилитися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Що стосується обгрунтованості висунутого обвинувачення щодо ОСОБА_7 , то дане питання має бути вирішено за результатами розгляду справи по суті з наданням належної оцінки наявним у справі доказам.

Не є також можливим визначити заставу обвинуваченому, з огляду на положення п.п. 1, 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а також щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_7 , згідно з обвинувальним актом, обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів, вчинених зокрема із застосуванням насильства у складі злочинної організації, які несуть виключну суспільну небезпечність, що виключає можливість визначення застави, яка навіть в разі її внесення, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та перешкодити настанню існуючих ризиків.

Крім того, не знайшли свого підтвердження, в доданих до апеляційної скарги документах, доводи захисника про тяжкість захворювань ОСОБА_7 , які б виключали можливість його утримання в умовах слідчого ізолятора, оскільки як вбачається із наданих захисником медичних направлень, звернення ОСОБА_7 мали плановий характер, а не ургентний (терміновий), а наявний консультаційний висновок не містить даних щодо заборон або інших рекомендацій з приводу неможливості перебування ОСОБА_7 в умовах СІЗО.

Безпідставними є також посилання на ненадання необхідної медичної допомоги ОСОБА_7 в умовах тримання в неволі, оскільки вони є нічим не підтвердженими та сам захисник спростовує їх, вказуючи, що обвинуваченому було надано можливість лікуватися в цивільному комунальному медичному закладі охорони здоров`я поза межами Державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23».

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 21 липня 2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4