КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 363/4798/19 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1437/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня 2024 року щодо обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою суду задоволено клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Кримінальне провадження № 0008340 від 02.10.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_11 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 ст.367, ч.2 ст.367 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 367 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 364-1, частиною 2 статті 364-1 та частиною 2 статті 366 КК України закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Скасовано арешт майна який накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.07.2019 року, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :38:142:6000 площею 0,08 га., що має реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №218; житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; земельну ділянку з кадастровим номером :72:303:0004 площею 0,0841 га; квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31, які на праві приватної власності належать ОСОБА_10 .

Цивільний позов залишено без розгляду.

Своє рішення суд мотивував тим, що у кримінальному провадженні №0007979 від 21.08.2018 року строк досудового розслідування, згідно ч.3 ст.219 КПК України, з дати повідомлення про підозру ОСОБА_14 становив до 10.09.2019 року, який продовжено до трьох місяців, а саме до 10.10.2019 року.

Таким чином, з урахуванням постанови прокурора про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців, у кримінальному провадженні №10008340 строк досудового розслідування становив до 10.10.2019 року включно.

Відсутність відомостей про продовження строку досудового розслідування після 10.10.2019 року в рамках кримінального провадження №0007979 у повній мірі підтверджує, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 складено та направлено до суду в рамках кримінального провадження №0008340 лише 11.11.2019 року, тобто поза межами строку досудового розслідування.

Також суд дійшов висновку про задоволення клопотання та необхідність зняття арешту з майна обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки на даний час підстави, які потягли за собою накладення арешту на вказане майно, відсутні.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня 2024 року. Кримінальне провадження повернути на новий судовий розгляд до суду першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про необхідність закриття кримінального провадження №0008340 від 02.10.2019. Так, в підготовчому судовому засіданні стороною захисту заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з нібито закінченням строків досудового розслідування станом на дату звернення з обвинувальним актом до суду.

Апелянт наголошує на тому, що норми кримінального процесуального законодавства не наділяють сторони кримінального провадження правом подавати докази під час підготовчого судового засідання, а суд - правом на приєднання та дослідження доказів до початку судового розгляду, з урахуванням встановленого порядку та обсягу їх дослідження. Разом з цим, у підготовчому судовому засіданні надано копії процесуальних документів, виготовлених з матеріалів кримінального провадження №0008340 від 02.10.2019.

Прокурор звертає увагу на те, що в порушення вимог ст.99 КПК України, суд першої інстанції при ухваленні рішення про закриття кримінального провадження не лише вийшов за межі підготовчого судового засідання, дослідивши вищевказані документи, а й обмежився дослідженням тільки їх копій.

Крім того, в порушення вимог ст.126 КПК України суд при прийнятті остаточного рішення у справі, не вирішив питання щодо розподілу процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Прокурор вважає, що скасування арешту на майно ОСОБА_10 є передчасним. Оскільки на даний час Київським апеляційним судом здійснюється судовий розгляд з перегляду рішення судді Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_15 від 23.05.2023 про закриття на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України кримінального провадження №0008339. Кримінальні провадження №0008339, №0008340 внесені до ЄРДР 02.10.2019 у зв`язку з прийняттям рішення прокурора про виділення матеріалів з кримінального провадження №0007979. Так, до матеріалів кримінального провадження №0008339, №0008340 у тому числі виділено ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.07.2019, на підставі якої накладено арешт на майно ОСОБА_10 .

Отже, на думку прокурора, ухвала Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня 2024 року є незаконною, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме порушення вимог ст.ст. 284, 291, 314 КПК України.

Захисник ОСОБА_10 - ОСОБА_16 подала заперечення з доповненнями на апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19.03.2024 року, в яких просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_13 про скасування ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 19.03.2024 року про закриття на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України кримінального провадження №0008340 по обвинуваченню ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 ст.367, ч.2 ст.367 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 367 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 364-1, частиною 2 статті 364-1 та частиною 2 статті 366 КК України.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19.03.2024 року про закриття на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України кримінального провадження №0008340 залишити без змін.

На обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що суд першої інстанції дійшов висновків про закриття кримінального провадження обґрунтовано, законно та з повним, всебічним розглядом обставин цього кримінального провадження, надав оцінку позиціям судів вищих інстанцій у аналогічному застосуванні норм процесуального закону в абсолютно релевантно-тотожних справах.

Вважає, що прокурором не надано повних обґрунтувань щодо доводів та підстав для скасування ухвали суду, та зазначено про те, що такі обґрунтування будуть внесені відповідно до положень ст.403 КПК України.

Щодо доводів прокурора про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення про закриття кримінального провадження вийшов за межі підготовчого судового провадження, зазначає про те, що сторона захисту ОСОБА_10 , звертаючись із клопотанням про закриття кримінального провадження, з підстав, передбачених п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у додатках до нього, не надавала будь-яких доказів, які підлягають дослідженню у кримінальному провадженні на відповідній стадії судового розгляду. Так, судом першої інстанції вирішувались клопотання захисників про закриття кримінального провадження, додатками до котрих були відповідні копії процесуальних документів, перелік яких міститься в реєстрі матеріалів досудового розслідування, які були відкриті стороні захисту в порядку ст.290 КПК, та які надавали можливості суду першої інстанції перевірити у підготовчому провадженні дотримання прокурором вимог, передбачених ст.ст. 291, 293 КПК України, а також виконання ним приписів ст.219 КПК України в частині направлення обвинувального акта у строки досудового розслідування.

Щодо доводів прокурора про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення про закриття кримінального провадження надав оцінку копіям документів, наданих стороною захисту, чим порушив вимоги ст.99 КПК України зазначає про те, що процесуальним законодавством не надано права або обов`язку для суду витребувати будь-які документи від учасників кримінального провадження. Крім того, як вбачається зі змісту ухвали, суд першої інстанції не надав оцінку будь-яким документам, в розумінні положень ст.99 КПК України. А під час розгляду клопотання сторони захисту, прокурором не ставилось під сумнів ідентичність копій процесуальних рішень, які були прийняті на стадії досудового розслідування.

Крім того, захисник ОСОБА_10 вважає, що безпідставно та не обґрунтовано стороною обвинувачення здійснено посилання на те, що в порушення вимог ст.126 КПК України суд при прийнятті остаточного рішення у справі, не вирішив питання щодо розподілу процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Отже, на переконання захисника ОСОБА_10 - ОСОБА_17 , наведені прокурором доводи та аргументи щодо скасування судового рішення, не спростовують висновки суду першої інстанції та фактичні обставини складання та направлення обвинувального акту до суду поза межами строку досудового розслідування.

Заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_18 подав доповнення та зміни до апеляційної скарги, в яких просить ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19.03.2024 - скасувати. По кримінальному провадженню відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання. Вважає за необхідне дослідити документи, долучені стороною захисту до клопотання про закриття кримінального провадження.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор зазначає про те, що суд, перевіряючи наявність підстав для закриття кримінального провадження зобов`язаний достовірно встановити щодо кожного обвинуваченого дату повідомлення про підозру, час протягом якого провадження було зупинене, час ознайомлення сторони захисту з матеріалами провадження в порядку ст.290 КПК України. Всі ці обставини мають бути встановлені щодо кожного обвинуваченого окремо і лише при підтвердженні закінчення строку досудового розслідування щодо кожного обвинуваченого після повідомлення їм про підозру, суд закриває провадження щодо особи на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Отже, Закон зобов`язує закривати провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України лише щодо особи, після повідомлення про підозру якій, закінчились строки досудового розслідування визначені ст. 219 КПК України. Однак, судом не надано належної оцінки доводам проте, що навіть з урахуванням висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, строк досудового розслідування після повідомлення про підозру ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до направлення справи до суду не перевищує строк, визначений ст.219 КПК України (2 місяці).

Так, 27.09.2019 року було повідомлено про підозру ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.367 КК України. А 28.09.2019 повідомлено про підозру ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Відповідно, враховуючи, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 надійшов до суду 11.11.2019, то 2-х місячний строк досудового розслідування саме відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не закінчився. Отже, рішення про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у будь-якому разі є незаконним.

Крім того, прокурор звертає увагу на те, що постанова прокурора від 10.09.2019 року про продовження строку досудового розслідування до 3-х місяців по кримінальному провадженню лише відносно ОСОБА_10 . На цей час підозри про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ще не повідомлялися, у них ще не було процесуального статусу підозрюваних.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, думку захисників та обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши їх доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, при постановленні оскаржуваної ухвали зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Відповідно до ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (частина 2 статті 113 КПК України).

За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин, а суд в межах визначених повноважень здійснює відповідний контроль за дотриманням цих строків.

Законом України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року частину першу статті 284 КПК України було доповнено пунктом 10, згідно з яким кримінальне провадження закривається у разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Внесені зміни кореспондують загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у статті 28 КПК України, відповідно до якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень, і співвідносяться з практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

В інтерпретації ж до чинного КПК України цей період необхідно відраховувати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка згідно з пунктом 14 частини 1 статті 3 КПК України починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду. Тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 10.07.2019 ОСОБА_10 старшим слідчим Голосіївського УП ГУНП в м. Києві капітаном поліції ОСОБА_19 у кримінальному провадженні №0007979 від 21.08.2018 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. ч. 4, 5 ст. 191, ч. ч. 1, 2 ст. 366 КК України.

Судом встановлено, що 02.10.2019 року постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007979 від 21.08.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. ч. 1, 2 ст. 364-1, ч. ч. 1, 2 ст. 366, ч. 1, 2 ст. 367, ч. 2 ст. 366 КК України, виділено матеріали досудових розслідувань щодо спричинення територіальній громаді села Нові Петрівці Вишгородського району Київської області відносно підозрюваних ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 367 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 364-1, ч. ч. 1, 2 ст. 366 КК України, в одне провадження за № 0008340.

За правилами ч.7 ст. 217 КПК України днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи прокурора про те, що при обчисленні строків досудового розслідування суд зобов`язаний встановити щодо кожного обвинуваченого дату повідомлення про підозру в одному кримінальному провадженні, оскільки даний строк чітко обраховується з конкретної дати, а саме коли вперше повідомлено про підозру, а не окремо до всіх дат, коли особам, повідомлено про підозру в одному й тому ж кримінальному провадженні, оскільки нормами КПК України не передбачено розрахунок строків досудового розслідування щодо конкретної особи.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Частина 4 статті 219 КПК України встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.

Згідно з частиною 5 статті 294 КПК строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

За змістом зазначених норм закону строк досудового розслідування у кримінальному провадженні є одним, тобто починає обраховуватися з моменту першого повідомлення про підозру в кримінальному провадженні, незалежно від кількості підозрюваних, і закінчується направленням обвинувального акта до суду.

Таким чином, обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 складено 29.10.2019 р. та направлено до суду в рамках кримінального провадження №0008340 лише 11.11.2019 року, тобто поза межами строку досудового розслідування, який закінчився 10.10.2019.

Разом з тим, твердження прокурора про те, що скасування арешту на майно є передчасним, є необґрунтованим, з огляду на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Доводи прокурора про те, що суд не вирішив питання щодо розподілу процесуальних витрат, не дають підстав для скасування ухвали суду з призначенням нового судового розгляду. Зазначене питання може бути вирішене судом в порядку виконання ухвали суду за клопотанням зацікавлених осіб.

Крім того, надуманими є і посилання в апеляційній скарзі на те, що нібито суд вийшов за межі своїх повноважень під час підготовчого судового засідання, оскільки приєднав та дав оцінку доказам до початку судового розгляду.

Так, відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини 1 або частиною 2 ст. 282 цього Кодексу. Отже, з матеріалів провадження вбачається, що судом першої інстанції розглядались клопотання захисників про закриття кримінального провадження, з підстав, передбачених п.10 ч.1 ст.284 КПК України, додатками до яких були відповідні копії процесуальних документів, які мали значення для вирішення заявлених клопотань.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0008340 від 02.10.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 ст.367, ч.2 ст.367 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 367 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 364-1, частиною 2 статті 364-1 та частиною 2 статті 366 КК України, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Виходячи з наведеного, вимоги апеляційної скарги прокурора про скасування ухвали суду першої інстанції, є безпідставними.

Порушень матеріального чи процесуального права при розгляді справи та винесенні ухвали, які б давали підстави для її зміни чи скасування, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 з доповненнями залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня 2024 року щодо обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4