Вирок

Іменем України

06.06.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі :

головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000241 від 05.05.2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ст. 390-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30.01.2025 у справі №465/624/25, провадження №2-о/465/137/25, видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , строком на 6 місяців, яким вжито заходи тимчасового обмеження її прав відносно її доньки ОСОБА_4 з покладенням на неї наступних обов`язків:

- заборонити ОСОБА_3 перебувати у місці спільного проживання із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

Крім того, вироком Франківського районного суду м. Львова від 07.03.2025 ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінальних проступків, передбачених ст. 390-1 КК України та призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

Однак, ОСОБА_3 , 04.05.2025 близько 22:40 год., будучи ознайомленою під особистий підпис із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30.01.2025 у справі № 465/624/25, провадження 2-о/465/137/25 про видачу обмежувального припису, яким відносно неї встановлено вищенаведене тимчасове обмеження її прав, реалізовуючи протиправний умисел, пов`язаний з домашнім насильством, діючи умисно, повторно, порушила даний обмежувальний припис, а саме прийшла у місце спільного проживання з ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_3 .

Крім цього, ОСОБА_3 , 05.05.2025 близько 11:40 год., будучи ознайомленою під особистий підпис із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30.01.2025 у справі № 465/624/25, провадження 2-о/465/137/25 про видачу обмежувального припису, яким відносно неї встановлено вищенаведене тимчасове обмеження її прав, реалізовуючи протиправний умисел, пов`язаний з домашнім насильством, діючи умисно, повторно, порушила даний обмежувальний припис, а саме прийшла у місце спільного проживання з ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_3 .

Крім цього, ОСОБА_3 , 06.05.2025 близько 17:00 год., будучи ознайомленою під особистий підпис із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30.01.2025 у справі № 465/624/25, провадження 2-о/465/137/25 про видачу обмежувального припису, яким відносно неї встановлено вищенаведене тимчасове обмеження її прав, реалізовуючи протиправний умисел, пов`язаний з домашнім насильством, діючи умисно, повторно, порушила даний обмежувальний припис, а саме прийшла у місце спільного проживання з ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_3 .

Крім цього, ОСОБА_3 , 16.05.2025 близько 10:40 год., будучи ознайомленою під особистий підпис із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30.01.2025 у справі № 465/624/25, провадження 2-о/465/137/25 про видачу обмежувального припису, яким відносно неї встановлено вищенаведене тимчасове обмеження її прав, реалізовуючи протиправний умисел, пов`язаний з домашнім насильством, діючи умисно, повторно, порушила даний обмежувальний припис, а саме прийшла у місце спільного проживання з ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_3 .

Крім цього, ОСОБА_3 , 20.05.2025 близько 20:10 год., будучи ознайомленою під особистий підпис із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30.01.2025 у справі № 465/624/25, провадження 2-о/465/137/25 про видачу обмежувального припису, яким відносно неї встановлено вищенаведене тимчасове обмеження її прав, реалізовуючи протиправний умисел, пов`язаний з домашнім насильством, діючи умисно, повторно, порушила даний обмежувальний припис, а саме прийшла у місце спільного проживання з ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_3 .

Всі вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Тобто, ОСОБА_3 вчинила кримінальні проступки, передбачені ст.390-1 КК України, а саме умисне невиконання обмежувального припису, особою, щодо якого такий застосовано.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінальних проступків у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту долучена письмова заява обвинуваченої ОСОБА_3 , що складена у присутності захисника ОСОБА_5 відповідно до якої вона беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних проступків, передбачених ст.390-1 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згідна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою від 05.06.2025 року призначено судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000241 від 05.05.2025 року відносно ОСОБА_3 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

При цьому, у відповідності до частини 4 статті 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За вимогами ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження №0000241 від 05.05.2025 року, перевіривши встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини інкримінованих кримінальних проступків, які не оспорюються учасниками судового провадження, враховуючи беззаперечне визнання обвинуваченою своєї винуватості у їх вчиненні, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ст. 390-1 КК України, стороною обвинувачення доведена, дії обвинуваченої органом досудового розслідування у формі дізнання та прокурором, вірно кваліфіковані за ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису, особою, щодо якого такий застосовано судом.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків, дані на особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують і обтяжують їй покарання, які встановлені у ході дізнання.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , передбачені, ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення повторно та вчинення кримінального правопорушення відносно особи, з якою підозрювана перебуває у сімейних відносинах.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченої до вчиненого, позицію сторони обвинувачення та враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд доходить до такого висновку.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд бере до уваги конкретні обставини вчинених правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка на обліках в психоневрологічному диспансері чи наркологічному диспансері не перебуває, раніше судима.

Суд також враховує, що вироком Франківського районного суду м.Львова від 22.05.2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ст.390-1 КК України, та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 3(три) місяці. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до даного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 07.04.2025, та призначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України, покладено на ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 59-1 КК України, пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення. Однак, аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про відсутність таких обставин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на момент вчинення кримінальних правопорушень в період з 04.05.2025 по 20.05.2025 ОСОБА_3 не перебувала під пробаційним наглядом.

За наведених обставин суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду та покласти обов`язки, передбачені ч. 2, ч. 3 ст. 59-1 КК України.

При цьому суд зазначає, що ОСОБА_3 вчиняла кримінальні проступки 04.05.2025, 05.05.2025, 06.05.2025, 16.05.2025, 20.05.2025, тобто до ухвалення вироку Франківського районного суду м.Львова від 22.05.2025 року.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з правовим висновком, що міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 (справа №766/39/17) при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.

Таким чином, остаточне покарання обвинуваченій ОСОБА_3 необхідно призначити відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Франківського районного суду м.Львова від 22.05.2025 року.

З огляду на вимоги ч.2ст.65 КК України визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних проступків та злочинів.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 під час досудового розслідування даного кримінального провадження не обирався і підстав для його обрання немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

У справі відсутні процесуальні витрати та речові докази.

Підстав для застосування правових приписів ст.174 КПК України немає.

Керуючись ст.ст. 349, 374, 394, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому їй обвинувачені за статтею 390-1 КК України та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно з ч.2, 3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

- виконувати заходи, передбачені пробаційною программою.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Франківського районного суду м.Львова від 22.05.2025 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 8 (вісім) місяців.

Згідно з ч.2, 3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

- виконувати заходи, передбачені пробаційною программою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у справі: п`ять DVD-R диски - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо вінне скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1