н/п 1-кп/490/584/2025
Центральний районний суд міста Миколаєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002257 від 10.06.2018, за фактом вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Лозовська, Республіка Молдова, громадянин України, із загальною середньою освітою; останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

встановив:

ОСОБА_3 10.06.2018 приблизно о 12:00, будучі у стані алкогольного сп`яніння, перебував біля церкви, що розташована на території Миколаївської міської лікарні №1 м. Миколаєва, за адресою: м. Миколаїв, вул. 2-га Екіпажна, 4, побачив на лавці ОСОБА_8 .

ОСОБА_3 підійшов до останнього, між чоловіками зав`язалась розмова. Під час розмови на ґрунті особистих непорозумінь ОСОБА_3 почав ображати ОСОБА_8 , в результаті чого між ними виник словесний конфлікт.

Далі, ОСОБА_8 , з метою припинення словесного конфлікту, почав відходити від ОСОБА_3 у напрямку лабораторії ТОВ "Біомед", що розташована на території Миколаївської міської лікарні №1 м. Миколаєва, за адресою: м. Миколаїв, вул.2-га Екіпажна, 4. В той же час, ОСОБА_3 , не бажаючи припиняти конфлікт з ОСОБА_8 , почав переслідувати останнього, продовжуючи висловлювати на його адресу образи. ОСОБА_8 ігнорував висловлювання останнього та продовжував рух.

У цей момент ОСОБА_3 , продовжуючи переслідувати ОСОБА_8 , почав погрожувати йому вбивством. Наздогнавши ОСОБА_8 навпроти лабораторії ТОВ "Біомед", розташованої на території внутрішнього двору Миколаївської міської лікарні №1 м. Миколаєва за вказаною вище адресою, ОСОБА_3 повалив ОСОБА_8 на землю (газон) обабіч дороги. Після цього сів на нього зверху, тим самим обмеживши його рух та не даючи можливості чинити опір, почав із значною силою хаотично наносити численні удари руками (не менше дванадцяти) в область обличчя та голови, тулуба, нижніх та верхніх кінцівок ОСОБА_8 . Після цього обхопив шию останнього руками та почав зі значною силою стискати та здавлювати її.

Указані дії ОСОБА_3 побачила ОСОБА_9 , яка висловила на його адресу вимогу припинити наносити тілесні ушкодження лежачому на землі ОСОБА_8 , на що ОСОБА_3 не відреагував та продовжив душити ОСОБА_8 , висловлюючи при цьому на його адресу погрози вбивством.

Дії ОСОБА_3 були припинені співробітниками Управління патрульної поліції, які прибули на місце події за викликом ОСОБА_9 .

ОСОБА_8 , після надання йому невідкладної медичної допомоги, в непритомному стані був доставлений до відділення реанімації нейрохірургії Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги, де ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09:00 помер від отриманих ушкоджень, не виходячи з коми.

Відповідно до висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи від 03.12.2018 №248, смерть ОСОБА_8 настала від ускладнень механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї тупим предметом (руками), на що вказує, по-перше, наявність механічних ушкоджень м`яких тканин та кісткових структур шиї, по-друге, клінічна картина перерваної асфіксії, що розвинулась, по-третє, результати судово-гістологічного дослідження, що вказує на поліорганну недостатність. Так, глибокі неврологічні порушення при надходженні постраждалого у стаціонар обумовлені гіпоксичним ураженням головного мозку, до якого приєдналася поліорганна недостатність, яка і є безпосередньою причиною смерті. Таким чином, смерть ОСОБА_8 настала внаслідок спричинення ушкоджень у ділянці шиї; між зазначеними ушкодженнями та настанням смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Утворення вказаних ушкоджень при падінні на площині (з висоти власного зросту) виключається. Після здавлення органів шиї, внаслідок чого у постраждалого розвинулась механічна асфіксія, постраждалий не міг ані самостійно пересуватися, ані здійснювати будь-які активні дії, оскільки здавлення шиї супроводжувалося гіпоксичним ураженням головного мозку.

Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №184 від 10.08.2018, ОСОБА_3 страждає на розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. На момент інкримінованого діяння у нього відмічався психопатичний розлад на фоні вживання алкоголю (гострий алкогольний галюциноз). ОСОБА_3 на момент інкримінованого делікту не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані, під час якого не міг усвідомлювати свої дії або керувати ними, вчинив суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із суворим наглядом.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Представник потерпілої ОСОБА_5 проти задоволення клопотання не заперечував.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 зазначив, що він розуміє суть клопотання прокурора; погоджується із обставинами, викладеними у клопотанні; не заперечує проти задоволення клопотання в повному обсязі; просив вибачення за вчинені дії.

Законний представник ОСОБА_6 погодилась із клопотанням прокурора.

Захисник - адвокат ОСОБА_7 не заперечувала проти задоволення клопотання.

Факт вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, доведено сукупністю досліджених судом доказів.

Відповідно до показань ОСОБА_3 проблеми з психічним здоров`ям у нього почалися 09.06.2018 на фоні вживання спиртних напоїв; він почав чути голоси; оточуючі побачили, що поведінка його була неадекватна та викликали поліцію; по прибуттю поліція викликала спеціальну бригаду з наркологічного відділення; близько 08:00 прибули до лікарні; він чинив опір; у лікарні зазначили, що не можуть його лікувати примусово, крім того, лікування має бути проведено у психіатричному відділенні; дружина просила залишити в лікарні, але їй відмовили; поліція відмовилась затримувати, оскільки ніякого правопорушення не вчинив. Дружина злякалась та пішла з лікарні. Після цього на території лікарні він залишився один; голоси говорили багато поганого; він знімав з себе одяг та ходив у білизні, йому робили зауваження. Він дуже хотів пити, в той час побачив ОСОБА_8 , що стояв біля лавки, на якій був стакан із рідиною, подумав, що там горілка. Спитав чи не має він води, на що ОСОБА_10 сказав, що не має. Але він все одно підійшов та, на скільки пам`ятає, випив зі стакана рідину, після чого ОСОБА_10 почав лаятися, побіг за ним та вдарив його приблизно п`ять разів. Що було далі не пам`ятає, у тому числі і як наносив удари потерпілому. На відео, де зафіксовано побиття ОСОБА_8 , себе впізнав. Стан здоров`я покращився тільки після медичної допомоги. Щиро шкодує про вчинене; просить пробачення, що через свою неконтрольовану поведінку позбавив людину життя. Зазначив, що погоджується з тим, що він продовжує потребувати примусового лікування; цивільний позов визнає у повному обсязі, і готовий сплачувати заподіяну шкоду.

Відповідно до інформації, зафіксованої у протоколі огляду місця події від 10.06.2018, оглянуто ділянку місцевості, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. 2 Екіпажна, 4, на території лікарні; виявлено та вилучено мобільний телефон "Bravis", спортивну куртку (сіро-синя), дроти, три фрагменти металу, предмет, ззовні схожий на викрутку, сім ампул дімедролу (1 мл).

Відповідно до інформації, зафіксованої у протоколі огляду місця події від 10.06.2018 та фототаблиці до нього, оглянуто ділянку місцевості, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. 2 Екіпажна, 4 (територія міської лікарні №1), - частину клумби. На ділянці є зелені насадження, на частині з яких виявлено речовину бурого кольору, ззовні схожу на кров. Під час проведення огляду виявлено та вилучено марлеву серветку з плямами бурого кольору, ззовні схожу на кров.

Протоколом огляду предмету від 02.07.2018 та фототаблицею до нього зафіксовано огляд відеозаписів на двох оптичних носіях DVD+R ALERUS з написами Д-1 Середа та Д-2 Середа, надані Управлінням патрульної поліції в Миколаївські області, на яких містяться записи події, що мала місце 10.06.2018 на території Миколаївської міської лікарні №1 за адресою: м. Миколаїв, вул.2-га Екіпажна, 4.

Диск з написом Д-1 містить позначку 2018/06/10, 12:41:32 - автомобіль екіпажу "Корвет 403" заїжджає на територію Миколаївської міської лікарні № 1, прямує у напрямку лабораторії ТОВ "Біомед" та приймального відділення ММЛ № 1; 12:42:04 - на газоні біля кущів ОСОБА_3 сидить на потерпілому ОСОБА_8 та руками тримає його шию; свідок ОСОБА_9 вказує поліцейським на місце, де перебувають ОСОБА_3 та ОСОБА_8

Диск з написом Д-2 містить позначку 2018/06/10, 12:42:26 - поліцейський ОСОБА_11 на території Миколаївської міської лікарні № 1 затримує ОСОБА_3 ; поруч в положенні лежачі перебуває ОСОБА_8 , обличчя якого у крові; ліворуч перебуває свідок ОСОБА_9 .

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.06.2018, вбачається, що ОСОБА_3 був затриманий безпосередньо після вчинення злочину за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Випискою з медичної карти стаціонарного хворого від 11.06.2018 №4602/52 (ЛШМД), зафіксовано, що ОСОБА_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , був госпіталізований 10.06.2018 з діагнозом: ВЧМТ; забій головного мозку тяжкого ступеня; перелом основи черепа; прибув з 2 Екіпажна (двір 1 МЛ).

Протоколом огляду місця події від 20.06.2018 та фототаблицєю до нього зафіксовано у присутності понятих, за участю спеціаліста лікаря ОСОБА_12 , на території приміщення холодильника моргу ЛШМД, розташованого на першому поверсі адміністративної будівлі за адресою: м. Миколаїв, вул. Корабелів 14, огляд трупу ОСОБА_8 , у якого виявлено тілесні ушкодження.

Відповідно до виписки з журналу реєстрації трупів Миколаївського обласного бюро СМЕ №1680 від 26.06.2018 причина смерті ОСОБА_8 гіпоксична енцефалопатія, механічна асфіксія.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.06.2018, зафіксовано, як свідок ОСОБА_9 у присутності понятих впізнала на фото особу, а саме ОСОБА_3 , який 10.06.2018 близько 12:30 у внутрішньому дворі території міської лікарні №1 м. Миколаєва по вул.2 Екіпажна, 4, м. Миколаїв, наносив удари кулаками по обличчю та голові ОСОБА_8 , душив його руками.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 11.06.2018 та доданим до нього відеозаписом та стенограмою, зафіксовано, як свідок ОСОБА_9 у присутності понятих, показала у який спосіб ОСОБА_3 спричинив тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_8 10.06.2018 приблизно о 12:30 на території Миколаївської міської лікарні № 1, за адресою: м. Миколаїв, вул.2-га Екіпажна, 4.

Протоколом огляду предметів від 06.08.2018 зафіксовано огляд футболки чорного кольору та джинси синього кольору, на яких наявні пошкодження, дефекти та плями бурого кольору, невизначеної форми, з чіткими контурами, які ущільнюють та просочують тканину в місцях найбільшого насичення.

Протоколом огляду речей від 15.06.2018 та фототаблицею до нього зафіксовано огляд мобільного телефону типу моноблок марки "Bravis" чорного кольору; дроти металеві; фрагменти металу; предмет зовні схожий на викрутку; куртку спортивну сіро-синього кольору; ампули, на яких наявний напис "димедрол" у кількості сім одиниць, які було вилучено 10.06.2018 під час огляду місця події, розташованого на території Миколаївської міської лікарні №1 за адресою: м. Миколаїв, вул.2-га Екіпажна, 4.

Протоколом отримання зразків для експертизи від 18.06.2018 зафіксовано відбір зразків крові у потерпілого ОСОБА_8 .

Висновком експерта № 246 від 10-11.07.2018 встановлено групову приналежність крові ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: група О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В ізосерологічної системи АВО.

Висновком експерта № 247 від 11-19.07.2018 встановлено: групову приналежність крові ОСОБА_8 ; походження крові на марлевому тампоні (змиві), футболці (об. 8), джинсах (об. 10) не виключено від ОСОБА_8 ; походження крові на футболці (об. 4-7, 9), джинсах (об. 11, 12) не виключено можливості походження від особи (осіб) з групою О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, в тому числі від ОСОБА_8 .

Висновком експерта №1680 від 22.06-20.08.2018 встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала від неповної механічної асфіксії, яка настала в наслідок здавлення органів шиї руками, що спричинило за собою виникнення постгіпоксичної енцефалопатії з подальшим розвитком вираженого набряку та набрякання речовини головного мозку, все це підтверджується даними зовнішнього та внутрішнього дослідження трупу, гістологічними даними та даними медико-криміналистичного дослідження.

Під час судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_8 виявлено такі тілесні ушкодження.

У ділянці голови: синці в параорбітальних областях; синець в області лівої вушної раковини з переходом на привушну область; травматичне пошкодження барабанної перетинки зліва; забій і синець м`яких тканин правої тім`яної області; рана підборіддя. Всі пошкодження в ділянці голови утворилися прижиттєво, можливо в єдиний часовий проміжок, в термін незадовго до надходження в стаціонар; від множинних, не менше ніж від 5-ти, сильних, ударних впливів тупих твердих предметів, якими могли бути руки, ноги та будь-які інші тупі предмети з аналогічними характеристиками. За ступенем тяжкості зазначені тілесні ушкодження відносяться: рана підборіддя - до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я (стосовно до живих осіб); синці в параорбітальних областях, забій і синець м`яких тканин правої тім`яної області - до категорії легких тілесних ушкоджень; синець в області лівої вушної раковини з переходом на привушну область, травматичне пошкодження барабанної перетинки зліва - до категорії середнього ступеня тяжкості. Тілесні пошкодження в області голови не перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті.

У ділянці шиї: садно на бічній поверхні шиї зліва; перелому кінцевого відділу лівого великого ріжка під`язикової кістки; крововилив в м`які тканини шиї. Зазначені пошкодження утворилися прижиттєво, від дії тупого твердого предмета з обмеженою поверхнею зіткнення, якими могли бути руки нападника. За ступенем тяжкості вказані тілесні пошкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, перебувають в непрямому причинному зв`язку з настанням смерті.

У ділянці тулуба, верхніх та нижніх кінцівок: синці в ділянці передньої поверхні грудної клітки зліва та справа; в області ключиць; в області лівого стегна, в області передпліччя (зліва та справа). Зазначені пошкодження утворилися прижиттєво, від множинних, не менше, ніж від 7-ми, сильних, ударних впливів тупих твердих предметів, якими могли бути руки, ноги та будь-інші тупі предмети з аналогічними характеристиками. За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. В причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.

Померлому ОСОБА_8 було нанесено безліч ударних впливів (не менш 12), по різним частинам тіла; причому удари наносились будь як (хаотично), з різною ударною силою; при цьому потерпілий міг перебувати як лежачи, так і стоячи, але всі ці пошкодження не перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті, бо вони спричинили легкі та середні тілесні пошкодження; безпосередньо смерть ОСОБА_8 , настала в наслідок пошкодження речовини головного мозку у вигляді постгіпоксичної енцефалопатії, яка виникла від здавлення (удавлення) органів шиї руками.

Тілесні пошкодження у ОСОБА_8 в області передпліччя, можуть непрямо вказувати про можливу боротьбу чи самозахист; на теперішній час, це неможливо остаточно сказати, бо деякі морфологічні ознаки пошкоджень зникли, внаслідок тривалого проміжку часу, від часу утворення пошкодження до настання смерті (10 діб); неможна виключити, що деякі пошкодження в ділянках верхніх та нижніх кінцівок, в правій тім`яній області, могли утворитися в наслідок однократного (чи багаторазового) падіння; на теперішній час це також неможливо остаточно сказати, бо деякі морфологічні ознаки пошкоджень зникли, внаслідок тривалого проміжку часу, від часу утворення пошкодження до настання смерті (10 діб).

Потерпілий не міг самостійно пересуватися та здійснювати активні дії, після отримання тілесних ушкоджень в ділянці шиї. Не можна виключити, що життя ОСОБА_8 могло бути врятоване, при наданні йому своєчасної кваліфікованої медичної допомоги. Виключається, що виникнення тілесних пошкоджень, що привели до смерті, ОСОБА_8 міг здійснити самостійно. З акта хіміко-токсикологічного дослідження №942 від 12.06.2018 в сечі ОСОБА_8 опіати не знайдено; знайдено димедрол в значній кількості.

Висновком експерта № 71-К від 06.09.2018 (комісійна судово-медична експертиза) встановлено, що під час експертизи трупа ОСОБА_8 , відповідно до висновку експерта №1680 від 22.06.2018, виявлено такі тілесні ушкодження: синці в параорбітальних областях; синець в області лівої вушної раковини з переходом на привушну область; травматичне пошкодження барабанної перетинки зліва; синець м`яких тканин правої тім`яної області; рана підборіддя; садно на бічній поверхні шиї зліва; перелому кінцевого відділу лівого великого ріжка під`язикової кістки; крововилив в м`які тканини шиї; синці в ділянці передньої поверхні грудної клітки зліва та справа; в області ключиць; в області лівого стегна, в області правого та лівого передпліччя; за ступенем тяжкості зазначені пошкодження носять ознаки легких тілесних ушкоджень.

Указані пошкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути рука, ногами і т.п.; локалізація і характер пошкоджень свідчать про те, що взаємне розташування потерпілого і нападника змінювалося; смерть ОСОБА_8 наступила, в результаті отруєння невстановленою речовиною (препаратом) з переважною дією на центральну нервову систему (можливо - димедролом, згідно з даними акта хіміко-токсикологічного дослідження № 942 від 12.06.2018), що призвів до розвитку мозкової коми III ступеня (клінічно), що ускладнилася абсцедуючою пневмонією з розвитком прогресуючої легенево-серцевої недостатності.

Між тілесними ушкодженнями і смертю прямий причинний зв`язок не вбачається. Будь-яких видових ознак механічної асфіксії внаслідок задушення руками або петлею не виявлено; будь-яких макро- і мікроскопічних ознак гіпоксичної енцефалопатії при дослідженні трупа не виявлено. Характер і локалізація ушкоджень свідчать про те, що зазначені пошкодження могли утворитися в результаті не менше 10-11 травматичних впливів. Будь-яких ушкоджень, які свідчать про можливу боротьбу або самооборону немає. Ушкодження у вигляді синців в області тулуба і кінцівок, рани в області підборіддя могли утворитися як при одноразовому падінні, так і при неодноразових падіннях з положення стоячи на площину.

Згідно з даними наданої медичної карти стаціонарного хворого потерпілому надавалася своєчасна медична допомога, проте він помер. Утворення вказаних ушкоджень від дії власної руки виключається. З акта хіміко-токсикологічного дослідження №942 від 12.06.2018 в сечі ОСОБА_8 опіати не знайдено; знайдено димедрол в значної кількості. У зв`язку з тим, що з сечею виділяється менша частина димедролу в незміненому вигляді - виявлення його у великій кількості може свідчить про гостру інтоксикацію димедролом тяжкого ступеня.

Розбіжності в описі під`язикової кістки, які викладені в питанні №18 ухвали, найімовірніше, є суб`єктивним фактором оцінки експертом пошкодження великого ріжка під`язикової кістки.

Висновком експерта № 248 від 23.10-03.12.2018 (повторна комісійна судово-медична експертиза) встановлено, що на підставі раніше проведених досліджень, під час судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_8 виявлено такі тілесні ушкодження.

У ділянці голови: синці в навколоочних (параорбітальних) ділянках; синець у ділянці лівої вушної раковини з переходом на привушну ділянку; травматичне ушкодження лівої барабанної перетинки; забій і синець м`яких тканин тім`яної ділянки справа; забійна рана підборіддя. Зазначені ушкодження спричинені прижиттєво, незадовго до надходження постраждалого у стаціонар, від кількох (не менше ніж 5-ти) ударних впливів тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути руки, ноги, інші тупі предмети із схожими характеристиками. Ці ушкодження не були небезпечними для життя, та не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті постраждалого. Рана підборіддя зазвичай (у живих осіб) тягне за собою розлад здоров`я тривалістю більш ніж 6 діб, але не більше ніж 21 день, та за вказаним критерієм, згідно з п.2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", має ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Травматичне ушкодження барабанної перетинки зазвичай (у живих осіб) тягне за собою тривалий розлад здоров`я строком більш ніж 21 день. Тому травма лівого вуха (до якої входять як синець у ділянці лівої вушної раковини з переходом на привушну ділянку, так і травматичне ушкодження лівої барабанної перетинки), згідно з п.2.2.2. "Правил...", має ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Синці в навколо очних (параорбітальних) ділянках, забій і синець м`яких тканин тім`яної ділянки справа зазвичай мають незначні, скороминущі наслідки тривалістю не більш ніж 6 днів, і тому, відповідно до п.2.3.5. "Правил...", як окремо, так і у сукупності, мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

У ділянці шиї: садно на бічній поверхні шиї зліва; перелом кінцевого відділу лівого великого ріжка під`язикової кістки; крововилив в м`які тканини шиї. Перелічені ушкодження спричинені прижиттєво, від дії тупого твердого предмета з обмеженою поверхнею контакту, якими могли бути і руки нападника. Зазначені ушкодження спричинені внаслідок здавлення шиї, на що вказує сам факт розвитку механічної асфіксії. Враховуючи, що зазначені ушкодження викликали розвиток загрозливого для життя стану - механічної асфіксії, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, то вони, згідно з п.2.1.3. "Правил...", мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

У ділянці тулуба, верхніх та нижніх кінцівок: синці в ділянці передньої грудної клітки зліва та справа, у ділянці ключиць, у ділянці лівого стегна, у ділянці передпліч (докладно розташування та кількість указаних ушкоджень описані у первинній експертній документації). Перелічені ушкодження утворилися прижиттєво, від кількох (не менше, ніж від 7-ми), ударних впливів тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею; такими предметами могли бути руки, ноги, інші тупі предмети із схожими характеристиками. Зазначені ушкодження не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті постраждалого, зазвичай мають незначні, скороминущі наслідки тривалістю не більш ніж 6 днів, і тому, відповідно до п.2.3.5. "Правил...", як окремо, так і у сукупності, мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_8 настала від ускладнень механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї тупим предметом (руками), на що вказує: по-перше, наявність механічних ушкоджень м`яких тканин та кісткових структур шиї, по-друге, клінічна картина перерваної асфіксії, що розвинулася, по-третє, результати судово-гістологічного дослідження, що вказують на поліорганну недостатність. Так, глибокі неврологічні порушення під час надходження постраждалого у стаціонар обумовлені гіпоксичним ураженням головного мозку, до якого приєдналася поліорганна недостатність, яка і є безпосередньою причиною смерті. Таким чином, смерть ОСОБА_8 настала внаслідок спричинення ушкоджень у ділянці шиї; між зазначеними ушкодженнями та настанням смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Взаєморозташування нападаючого (нападаючих) та потерпілого під час спричинення потерпілому тілесних ушкоджень могло бути самим різним, та під час спричинення ушкоджень могло неодноразово змінюватися. Виходячи виключно з характеру тілесних ушкоджень, встановити точне взаєморозташування потерпілого та нападника (нападників) не є можливим.

Виходячи з викладеного вище, ОСОБА_8 було нанесено не менш 12-ти ударів у різні частини тіла, встановити послідовність таких ударів не є можливим. Тілесні ушкодження у ОСОБА_8 у ділянці передпліч можуть свідчити про можливу боротьбу чи самозахист; проте, категорично говорити про це на підставі наявних даних не є можливим.

Що стосується ушкоджень у ділянці шиї із подальшим розвитком механічної асфіксії, травми лівого вуха (до якої входять як синець у ділянці лівої вушної раковини з переходом на привушну ділянку, так і травматичне ушкодження лівої барабанної перетинки), то вказані ушкодження не могли виникнути при падінні на площині ("з висоти власного зросту"). Що стосується інших ушкоджень, то не можна виключити, що деякі з них могли виникнути при падінні на площині ("з висоти власного зросту") на рівну ґрунтовну поверхню, як в результаті однократного, так і багаторазового падіння.

Після здавлення органів шиї, внаслідок чого у постраждалого розвинулася механічна асфіксія, постраждалий не міг ані самостійно пересуватися, ані здійснювати будь-які активні дії, оскільки здавлення шиї супроводжувалося гіпоксичним ураженням головного мозку.

Медична допомога, яка була надана постраждалому, зокрема, заходи інтенсивної терапії, маніпуляції, додаткові дослідження були адекватними для вказаної травматичної патології, та відповідають сучасним підходам до лікування ускладнень травматичного процесу. Тому, смерть постраждалого настала не внаслідок тих чи інших дій (бездіяльності) осіб медичного персоналу, а внаслідок тяжкості ускладнень, що розвинулися.

Самостійно спричинити собі всі тілесні ушкодження потерпілий не міг. Особливо це стосується тілесних ушкоджень у ділянці шиї, оскільки викликати асфіксію внаслідок самостійного здавлення шиї руками принципово неможливо. Інші ушкодження також не є характерними для самоспричинення.

Як виходить із результату судово-токсикологічного дослідження № 942, у постраждалого «Подтверждено наличие димедрола в большом количестве». Враховуючи те, що кількісного дослідження димедролу не приведено (що у корні протирічить твердженню про «велику кількість» димедролу), категорично говорити про стан наркотичного сп`яніння у зазначеному випадку не є можливим. Будь-яких даних про наявність алкогольного сп`яніння у постраждалого немає.

Смерть ОСОБА_8 настала від ускладнень механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї тупим предметом (руками), на що вказує: по-перше, наявність механічних ушкоджень м`яких тканин та кісткових структур шиї, по-друге, клінічна картина перерваної асфіксії, що розвинулася, по-третє, результати судово-гістологічного дослідження, що вказують на поліорганну недостатність. Так, глибокі неврологічні порушення під час надходження постраждалого у стаціонар обумовлені гіпоксичним ураженням головного мозку, до якого приєдналася поліорганна недостатність, яка і є безпосередньою причиною смерті.

Таким чином, на гіпоксичну енцефалопатію головного мозку у постраждалого вказує насамперед клініка течії травматичного процесу, а проведене гістологічне дослідження (що свідчить про поліорганну недостатність) є вже додатковим.

Експертна комісія вважає, що смерть постраждалого настала від ускладнень механічної асфіксії.

Висновки стосовно механізму заподіяння тілесних ушкоджень постраждалому та причини його смерті, які, на думку експертної комісії, відповідають дійсності, викладенні вище. Тому вирішення питань (чим пояснюються розбіжності даних, викладених у висновках експертів від 22.06.2018 №1680 та від 06.09.2018 №71-К) є виключною прерогативою слідства та суду, оскільки з`ясовувати та пояснювати причини тих чи інших «розбіжностей» повинні особи, що їх допустили.

Так, матеріали справи містять три висновки експерта, а саме: висновок судово-медичної експертизи від 20.08.2018 №1680 (дослідження проведено експертом одноособово), висновок комісійної судово-медичної експертизи від 17.09.2018 №71-К (дослідження проведено комісією експертів у складі чотирьох осіб), висновок комісійної судово-медичної експертизи від 03.12.2018 №248 (дослідження проведено комісією експертів у складі восьми осіб).

Зважаючи на кількісний склад експертів, які брали участь у проведенні експертного дослідження, обсяг матеріалів кримінального провадження, у тому числі медичної документації, які було досліджено та враховано під час дослідження, відповідність висновку експерта приписам ст. 102 КПК України щодо вмотивованості висновків, узгодженість висновків експерта, викладених у висновку судово-медичної експертизи від 20.08.2018 №1680 та висновку комісійної судово-медичної експертизи від 03.12.2018 №248 щодо причин настання смерті ОСОБА_8 , суд покладає в основу судового рішення саме висновок комісійної судово-медичної експертизи від 03.12.2018 №248, як такий, що є більш повним та обґрунтованим.

Згідно з випискою Миколаївського обласного наркологічного диспансеру із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 10.06.2018 №1425, виданої на ім`я ОСОБА_3 , у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з рота, неадекватна поведінка; від проходження медичного огляду ОСОБА_3 відмовився.

Згідно з копією журналу №10 надання медичної допомоги особам, які тримаються в ІТТ, ОСОБА_3 , 1973 року народження, було поміщено до ІТТ 10.06.2018 зі скаргами на неадекватну поведінку; 12.06.2018 на час виклику та прибуття медпрацівників було встановлено діагноз: «залежність від алкоголю, алкогольний делірій».

Відповідно до довідки Міської лікарні швидкої медичної допомоги про лікування в приймальному відділенні від 10.06.2018 №125, ОСОБА_3 перебував 10.06.2018 на лікуванні у приймальному відділенні з 07:00 з діагнозом: «Забій лівої орбітальної області», направлений в МОНД.

Згідно з відповіддю на запит Миколаївського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Миколаївської обласної ради від 13.07.2018 №157-із-18, 10.06.2018 о 05:33 бригада ШМД виїхала на виклик до ОСОБА_3 , за адресою: м. Миколаїв, вул. Янтарна, 64.

Згідно з копією карти виїзду швидкої медичної допомоги від 10.06.2018 №105, бригада ШМД 10.06.2018 о 06:05 прибула на виклик за адресою: м. Миколаїв, вул. Янтарна, 64, до ОСОБА_3 , 44 роки, якому було встановлено попередній діагноз: «алкогольний делірій, гематома лівого ока». Під час огляду та опитування, зі слів хворого, зловживав алкоголем більше семи днів. У супроводі дружини доставлений до ЛШМД, консультація нейрохірурга, потім в ОНД відділення №3.

Висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи №184 від 10.08.2018 встановлено, що ОСОБА_3 страждає на розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. На момент інкримінованого діяння у нього відмічався психопатичний розлад на фоні вживання алкоголю (гострий алкогольний галюциноз). ОСОБА_3 на момент інкримінованого делікту не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З огляду на його психічний стан, що не виключає повторного відновлення галюцинаторно-маячної симптоматики, ОСОБА_3 потребує примусових заходів медичного характеру у медичному закладі з посиленим режимом нагляду.

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 217/2024 (дата надходження у стаціонар 28.06.2024) щодо психічного стану ОСОБА_3 зазначено, зокрема: легковажно ставиться до свого надмірного вживання алкогольних напоїв; антиалкогольні настанови не сформовано.

Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов до висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, під час вчинення якого ОСОБА_3 перебував у стані неосудності, тобто не міг усвідомлювати свої дії або керувати ними через страждання на психічні розлади.

Дії, вчинені ОСОБА_3 є суспільно небезпечними та підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру саме суд, у разі застосування таких заходів, має визначити їх вид.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.10.2020 у справі № 221/6664/19, від 29.10.2020 у справі № 243/11713/19 та від 22.01.2019 у справі № 219/12156/17.

Статтею 94 КПК України визначено три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: 1) медичний (характер і тяжкість захворювання), 2) юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та 3) соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб).

Характер і тяжкість захворювання визначаються клінічною формою психічного захворювання, його глибиною і стійкістю, динамікою хворобливого процесу, прогнозом його перебігу та деякими іншими обставинами, що стосуються хворобливого стану особи. Тяжкість вчиненого діяння ґрунтується на положеннях ст. 12 КК України про класифікацію кримінальних правопорушень. Ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб містить оцінку суспільної небезпечності вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільне небезпечних наслідків та інших подібних обставин; а також психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

Водночас, метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Частиною 5 ст. 94 КК України передбачено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб.

Як орієнтує Пленум Верховного Суду України у п. 15 Постанови «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005, визначаючи відповідно до частин 3-5 статті 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, належить до категорії особливо тяжких злочинів. На час вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_3 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На даний час ОСОБА_3 за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

У п.15 постанови Пленуму ВСУ №7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру» зазначено, що для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Суд вважає, що висновок судово-психіатричної експертизи №184 від 10.08.2018 є обґрунтованим, переконливим і вмотивованим та у повній мірі відповідає вимогам ст. 102 КПК України, містить обґрунтовані відповіді на поставлені запитання щодо психічного стану ОСОБА_3 , зокрема, що він у період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, перебував у стані неосудності.

Ураховуючи викладене, зважаючи на наведені вище висновки суду щодо вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, під час вчинення якого він не міг усвідомлювати свої дії або керувати ними, на даний час не має здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру.

Суд ураховує, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 10.08.2018 №184 було рекомендовано застосувати до ОСОБА_3 примусовий захід медичного характеру - госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Разом з тим, прокурором було ініційовано та підтримано, і не заперечувалось законним представником, захисником та особою, щодо якої подано клопотання, застосування примусового заходу медичного характеру - госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Зважаючи на викладене, керуючись ч. 5 ст. 94 КК України, враховуючи, що суспільно небезпечне діяння інкриміноване ОСОБА_3 , яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, суд вбачає наявність підстав для застосування стосовно ОСОБА_3 примусового заходу медичного характеру - госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Ураховуючи викладене вище, відомості про особу ОСОБА_3 , характер та тяжкість його психічного захворювання, тяжкість та обставини вчинення ним суспільно небезпечного діяння, ступінь небезпечності ОСОБА_3 для себе, а також ступінь його небезпечності для суспільства, суд дійшов висновку про доцільність застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, що, на думку суду, буде адекватним та достатнім для запобігання вчиненню ним повторних суспільно небезпечних діянь.

Водночас, суд вважає за необхідне виключити з формулювання обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, посилання про наявність у ОСОБА_3 злочинного умислу на умисне протиправне заподіяння смерті, оскільки такі дії ним вчинені у стані неосудності, що виключає наявність умислу як такого.

Виходячи з роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 (п. 15 Постанови) суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Щодо цивільного позову суд зазначає таке.

Потерпіла ОСОБА_13 звернулась з цивільним позовом до ОСОБА_3 про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 55 252,13 грн.; моральної шкоди в розмірі 1 000 000,00 грн.

Позов мотивовано тим, що у результаті протиправних дій, вчинених 10.06.2018 ОСОБА_3 , ОСОБА_13 було спричинено майнову шкоду на загальну суму 55 252,13 грн., яка складається з такого: 16 157,33 грн. витрати на медикаменти за час реанімаційних заходів стосовно ОСОБА_8 ; 39 094,80 грн. витрати на поховання та на заходи пов`язані з похованням ОСОБА_8 .

Розмір спричиненої моральної шкоди мотивовано душевним та фізичними стражданнями та хвилюваннями, пережитими позивачкою у зв`язку із самим фактом цинічного нападу та фізичного насилля стосовно її сина, що заподіяло йому смерть. Протягом десяти днів з часу вчинення злочину її син перебував в реанімації та межував між життям та смертю. За ці дні вона сама була на порозі смерті. Позивачка зазначає, що неможливо передати словами ті душевні та фізичні страждання, які вона та її рідні пережили у десять страшних днів, протягом яких вона втрачала сина, який повільно помирав на її очах.

Після смерті сина, як зазначає позивачка, вона пережила значний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху, фізичними стражданнями. У цьому страшному стані вона перебуває і зараз. Вона та її онука - донька померлого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , втратили впевненість у майбутньому. У зв`язку з незадовільним станом здоров`я, пов`язаним з смертю сина, позивачка вимушена проходити амбулаторне лікування з періодичним відвідуванням лікувального закладу, приймати значну кількість ліків. Впродовж всього періоду лікування вона почувається незручно, дискомфортно, змушена пристосовуватись до негативних умов існування. Дотепер мають місце проблеми зі здоров`ям у виді депресивно стану, періодичних фізичних болів, запаморочення.

Через панічний страх вона не може вирішувати всі необхідні побутові проблеми, нормально спілкуватися з рідними та друзями. порушено її нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя. Позивачка побоюється перебувати у людних місцях. Усе це викликає відчай, брак впевненості у її повноцінному майбутньому та майбутньому її онуки - доньки загиблого сина.

Розмір спричиненої моральної шкоди позивачка оцінює у сумі 1 000 000,00 грн.

Представник потерпілої підтримав позов в повному обсязі; зазначив, що за час тривалого судового розгляду з 2018 року, зумовленого скасуванням судового рішення та направлення справи на новий судовий розгляду, ОСОБА_3 та його родина не вжили заходів задля відшкодування заподіяної шкоди, навпаки, вжили заходів з метою відчуження майна, за рахунок якого позов може бути задоволено.

ОСОБА_3 цивільний позов визнав в повному обсязі; зазначив, що розуміє та вважає обґрунтованим розмір матеріальної та моральної шкоди, які він заподіяв позивачці вчиненням суспільно небезпечного діяння. Перепросив за заподіяну шкоду; запевнив, що вживатиме всіх заходів задля відшкодування зазначених сум.

Законний представник не заперечував проти задоволення позову в повному обсязі.

Захисник зазначила, що пов`язана позицією особи, захист якої вона здійснює; водночас зазначила, що ОСОБА_3 не може бути відповідачем, оскільки суспільно небезпечне діяння вчинив у стані неосудності.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши докази спричинення суспільно небезпечним діянням матеріальної та моральної шкоди, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.1186 ЦК України, якщо фізична особа, яка завдала шкоди, сама довела себе до стану, в якому вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в результаті вживання нею спиртних напоїв, наркотичних засобів, токсичних речовин тощо, шкода, завдана нею, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. До збитків, серед іншого, відносяться втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, якщо не доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодовувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Позивачка зазначила, що загальний розмір майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням становить 55 252,13 грн., з яких 16 157,33 грн. витрати на медикаменти за час реанімаційних заходів стосовно її сина - ОСОБА_8 , та 39 094,80 грн. витрати на поховання та на заходи пов`язані з похованням ОСОБА_8 , у тому числі витрати на поминальний обід у сумі 18 800,00 грн.

На підтвердження понесених витрат надала копії відповідних фіскальних чеків на придбання медикаментів на суму 16 157,33 грн. та копії товарного чеку від 26.06.2018 № 134 на суму 3 950,00 грн., копію рахунку-замовлення від 22.06.2018 № 03315 та фіскальний чек на суму 1 144,80 грн., копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 22.06.2018 № 1/6 на суму 15 200, 00 грн., копію розрахунку вартості поминального біду на суму 18 800,00 грн.

ОСОБА_3 , його законний представник та захисник будь-яких заперечень щодо розрахунків наданих позивачкою не висловили.

Ураховуючи викладене вище, зважаючи на наявність об`єктивних даних, що ОСОБА_3 сам довів себе до стану, в якому не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними в результаті вживання спиртних напоїв, відсутність судового рішення про визнання особи недієздатною, суд не вбачає підстав для висновку про неналежність відповідача; крім того, суд не вбачає підстав для визнання суми заподіяних суспільно небезпечним діянням матеріальної шкоди необґрунтованою, що є підставою для задоволення позову в цій частині в повному обсязі.

Вирішуючи цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.

Щодо моральної шкоди позивачка зазначила, що саме цинічний спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, перебування у суцільному стресі протягом десяти днів, коли син був у реанімаційному відділенні після завдання шкоди його здоров`ю, спостерігання як син повільно йде з життя і вона не може цьому завадити, крім того, вона не може змиритися із стражданнями, які зазнає її онука після смерті батька, усе це у сукупності обґрунтовує розмір моральної шкоди у 1 000 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У Постанова ОП КЦС ВС від 05.12.2022 (справа № 214/7462/20) зазначено, що гроші виступають еквівалентом моральної шкоди; грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду; розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого; при визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

З обставин вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, вбачається, що потерпіла втратила сина молодого віку - 30 років, смерть якого настала в результаті наслідків механічної асфіксії, якій передувало численне нанесення тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості. Такі протиправні дії мали місце у публічному місці у денний час доби, та зумовлені без будь-якого приводу. Син потерпілої протягом десяти днів перебував у реанімаційному відділенні та повільно втрачав життєві функції. У цей час позивачка як мати намагалась вчиняти дії, які залежали від неї та могли сприяти порятунку життя її синові, а саме щоденно купувала ліки та засоби для проведення медичних маніпуляцій та здійснення догляду за хворим. Смерть сина і втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яку не може бути відновлено; позивачка позбавлена можливості матеріальної та моральної підтримки сина у подальшому своєму житті; відновити попередній стан життя потерпілої неможливо. Крім того, позивачка мусила спостерігати за стражданням онуки, яка у віці дев`яти років втратила батька, що викликає відчай та страх перед майбутнім.

Такі обставини в сукупності не ставлять під сумнів мотиви, про які зазначає позивачка, а саме, що вона пережила значний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху, фізичними стражданнями; погіршення стану здоров`я, що зумовлює відповідне лікування, прийом ліків; необхідність пристосовуватися до негативних умов існування, що не може не мати впливу на спілкуватися з рідними та друзями, підтриманні нормальних життєвих зв`язків. Всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши та об`єктивно оцінивши письмові докази, показання у частині, що стосується цивільного позову, ураховуючи, що ОСОБА_3 визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для їх задоволення.

ОСОБА_3 , його законний представник та захисник будь-яких заперечень щодо обґрунтувань розміру моральної шкоди не висловили.

Визначаючи розмір моральної (немайнової) шкоди, яка підлягає стягненню за цивільним позовом, суд враховує ступінь впливу протиправної поведінки особи на звичний спосіб життя потерпілої, її емоційні переживання та зазначає, що майновий вираз душевного болю не можливо точно оцінити у грошових одиницях, а тому, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за доцільне задовольнити цивільний позов в повному обсязі у частині стягнення моральної шкоди, а саме в сумі 1 000 000,00 грн., що не може бути розцінено як джерело збагачення, та зауважує, що відшкодування моральної шкоди має виконувати не каральну, а перш за все компенсаційну функцію.

Під час кримінального провадження процесуальних витрат немає.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази, а саме: полімерний пакет рожевого кольору, в який поміщено футболку та джинси; пакет №1 зі зразками піднігтьових пластин з правої руки ОСОБА_3 ; пакет №2 зі зразками піднігтьових пластин з лівої руки ОСОБА_3 ; зразок крові ОСОБА_8 на марлі; 2 марлевих тампони (змиви з рук); марлевий тампон (змив), які передані на зберігання до камери схову речових доказів Слідчого управління ГУ НП в Миколаївській області; гістологічний архів трупа ОСОБА_8 , 1988 р.н., у виді шматків внутрішніх органів - 16 од., парафінових блоків - 15 од., гістологічних препаратів - 15 од., які упаковано після проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи по трупу ОСОБА_8 від 18.10.2018 в поліетиленовий прозорий пакет та опечатано печаткою КУ "Одеського бюро СМЕ" та передано на зберігання до камери схову речових доказів Слідчого управління ГУ НП в Миколаївській області; органокомплекс шиї трупа ОСОБА_8 , який упаковано після проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи по трупу ОСОБА_8 від 18.10.2018, в картонну коробку, яку опечатано печаткою КУ "Одеського бюро СМЕ" та передано на зберігання до камери схову речових доказів Слідчого управління ГУ НП в Миколаївській області, ампули "Димедрол", об`єм ампул - 1 мл у кількості 7 од., передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_13 знищити; мобільний телефон типу моноблок марки "Bravis", чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; дроти, які маються металеве напилення, приблизною довжиною 3 метри; фрагменти металу, який складається з трьох частин, виготовлені з кольорового металу; предмет зовні схожий на викрутку, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_13 залишити ОСОБА_13 ; куртку спортивну сіро-синього кольору, передану на відповідальне зберігання ОСОБА_15 повернути ОСОБА_3 ; медичну картку стаціонарного хворого №4602/52 на ім`я ОСОБА_8 , яка передана на зберігання до камери схову речових доказів Слідчого управління ГУ НП в Миколаївській області - повернути до Лікарні швидкої медичної допомоги (м. Миколаїв, вул. Корабелів, 14).

Щодо запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_3 суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Під час досудового розслідування та судового розгляду до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід, зокрема: ухвалою слідчого судді від 12.06.2018 (тримання під вартою), ухвалою слідчого судді від 21.09.2018 (змінено на поміщення до психіатричного закладу), постановою Верховного Суду від 05.06.2024; у подальшому такий запобіжний захід неодноразово було продовжено ухвалами Одеського апеляційного суду та Центрального районного суду м. Миколаєва.

Зважаючи на інформацію, викладену у висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №184 від 10.08.2018 та інформації із медичної картки стаціонарного хворого № 217/2024 (дата надходження до стаціонару 28.06.2024) щодо психічного стану ОСОБА_3 , з урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо необхідності забезпечити не тільки права особи, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, суд приходить до висновку про доцільність залишення попереднім запобіжний захід у вигляді поміщення ОСОБА_3 до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України», до набрання ухвалою законної сили.

Керуючись ст. ст. 19, 92-94, ч. 1 ст. 115 КК України, ст. ст. 100, 127, 128, 372, 503, 508, 513 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із суворим наглядом задовольнити;

застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом;

запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України», - залишити до набрання ухвалою суду законної сили;

цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 55 252,13 грн. та моральної шкоди в розмірі 1 000 000,00 грн., завданих суспільно небезпечним діянням, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, всього на суму 1 055 252,13 грн. задовольнити в повному обсязі;

стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , майнову шкоду в розмірі 55 252,13 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч двісті п`ятдесят дві грн. 13 коп.), та моральну шкоду в розмірі 1 000 000,00 грн. (один мільйон грн. 00 коп.), всього 1 055 252,13 грн. (один мільйон п`ятдесят п`ять тисяч двісті п`ятдесят дві грн. 13 коп.);

відповідно до ст. 100 КПК України речові докази, а саме:

- полімерний пакет рожевого кольору, в який поміщено футболку та джинси; пакет №1 зі зразками піднігтьових пластин з правої руки ОСОБА_3 ; пакет №2 зі зразками піднігтьових пластин з лівої руки ОСОБА_3 ; зразок крові ОСОБА_8 на марлі; 2 марлевих тампони (змиви з рук); марлевий тампон (змив), які передані на зберігання до камери схову речових доказів Слідчого управління ГУ НП в Миколаївській області; гістологічний архів трупа ОСОБА_8 , 1988 року народження, у виді шматків внутрішніх органів - 16 од., парафінових блоків - 15 од., гістологічних препаратів - 15 од., які упаковано після проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи по трупу ОСОБА_8 від 18.10.2018 в поліетиленовий прозорий пакет та опечатано печаткою КУ "Одеського бюро СМЕ" та передано на зберігання до камери схову речових доказів Слідчого управління ГУ НП в Миколаївській області; органокомплекс шиї трупа ОСОБА_8 , який упаковано після проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи по трупу ОСОБА_8 від 18.10.2018, в картонну коробку, яку опечатано печаткою КУ "Одеського бюро СМЕ" та передано на зберігання до камери схову речових доказів Слідчого управління ГУ НП в Миколаївській області, ампули "Димедрол", об`єм ампул - 1 мл у кількості 7 од., передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_13 знищити;

- мобільний телефон типу моноблок марки "Bravis", чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; дроти, які маються металеве напилення, приблизною довжиною 3 метри; фрагменти металу, який складається з трьох частин, виготовлені з кольорового металу; предмет зовні схожий на викрутку, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_13 залишити ОСОБА_13 ;

- куртку спортивну сіро-синього кольору, передану на відповідальне зберігання ОСОБА_15 повернути ОСОБА_3 ;

- медичну картку стаціонарного хворого №4602/52 на ім`я ОСОБА_8 , яка передана на зберігання до камери схову речових доказів Слідчого управління ГУ НП в Миколаївській області, - повернути до Лікарні швидкої медичної допомоги (м. Миколаїв, вул. Корабелів, 14).

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі через Центральний районний суд міста Миколаєва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а особою, до якої застосовано запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, - з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1