Номер провадження: 11-кп/813/539/25
Справа № 509/697/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про повторне дослідження доказів під час розгляду його апеляційної скарги на вирок Київського районного суду м. Одеси від 29.02.2024 року в кримінальному провадженні №0002463 від 08.10.2014 року щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Щотове Антрацитівського району Луганської області, громадянина України, що проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в м. Зорінськ Перевальського району Луганської області, громадянина України, неодруженого, який має двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком суду ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України визнано невинуватим та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад вказаних кримінальних правопорушень.

ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, визнано невинуватим та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад вказаного кримінального правопорушення.

Вироком суду вирішено долю процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку, просить його скасувати та ухвалити новий вирок, яким:

- ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України та провадження відносно нього закрити у зв`язку зі смертю;

- ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із конфіскацією належного йому майна. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Також прокурор просить стягнути витрати за проведення експертизи №119-П від 25.05.2015 року.

Прокурор вказує, що вирок підлягає скасуванню, у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Прокурор стверджує, що місцевий суд необґрунтовано виправдав ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , оскільки їх винуватість у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень повністю доведена зібраними під час досудового розслідування та дослідженими судом доказами, які на думку сторони обвинувачення суд першої інстанції безпідставно визнав недопустимими.

Крім того, в апеляційній скарзі прокурор просить дослідити докази, зібрані під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме: допитати потерпілу ОСОБА_10 ; допитати свідка ОСОБА_11 ; а також дослідити письмові докази у кримінальному провадженні, а саме:

-копії матеріалів цивільного провадження №2-2467/08;

-копію ухвали Апеляційного суду Одеської області від 17.12.2014 року, якою скасоване рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.12.2008 року;

-повідомлення про скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_10 ;

-ксерокопію рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.10.2015 року;

-ксерокопію ухвали Апеляційного суду Одеської області від 10.12.2015 року;

-ксерокопію рішення Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2015 року;

-заяву ОСОБА_10 до Овідіопольського районного суду Одеської області щодо розгляду справи без її участі та відсутності заперечень на відчуження земельної ділянки та житлового будинку;

-ксерокопію договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.09.2008 року;

-ксерокопію державного акта на земельну ділянку на ОСОБА_8 ;

-ксерокопію технічного паспорта житлового будинку по АДРЕСА_4 ;

-ксерокопію акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкта;

-ксерокопію розпорядження від 20.12.2007 року №1730 про затвердження актів державної приймальної комісії про прийняття до експлуатації індивідуальних житлових будинків;

-ксерокопію свідоцтва про право власності на нерухоме майно на ОСОБА_8 ;

-ксерокопію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно на ОСОБА_9 інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

-ксерокопії договору на користування електричною енергією та договору про надання послуг з газопостачання з квитанціями;

-повідомлення Овідіопольської РДА, згідно якого ОСОБА_8 не звертався з приводу надання дозволу органу опіки та піклування на вчинення продажу будинку, право користування яким мала його малолітня донька ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-копію технічної документації на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 ;

-копію договору дарування земельної ділянки;

-копію висновку №204 від 20.11.2007 року №204 про самовільне будівництво;

-копію довідки виконкому Сухомлинської селищної ради про склад сім?ї;

-копія акта перевірки житлових умов;

-звіт про оцінку об`єкту нерухомості - житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

-копії ухвал слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.03.2015 року та від 07.05.2015 року про надання тимчасового доступу до реєстру нотаріальних дій за 2008 рік та фотокопії запису з реєстру (журналу) нотаріальних дій за 2008 рік;

-копію реєстру (журналу) нотаріальних дій, виданого нотаріусом ОСОБА_11 ;

-протокол отримання зразків для експертизи з додатками;

-висновок експерта №119-П від 25.05.2015 року;

-заяву ОСОБА_10 від 11.02.2015 року до Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області, отриману та зареєстровану 12.05.2015 року №4/130.

Також прокурор ОСОБА_6 подав доповнення до апеляційної скарги, в яких зазначив додаткове обґрунтування своїх вимог.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Судовий розгляд клопотання прокурора про повторне дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, проведено за відсутності потерпілої ОСОБА_10 та її представника - адвоката ОСОБА_13 , які будучи повідомленими дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_13 подала до апеляційного суду заяву про розгляд без її участі, з посиланням на неможливість встановлення жодного зв`язку із потерпілою та відповідно визначення з нею правової позиції.

Розгляд клопотання також проводиться за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (копія свідоцтва про смерть а.п.147 т.6).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що на стадії розгляду клопотання прокурора про повторне дослідження доказів, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав клопотання про повторний допит потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , а також повторне дослідження письмових доказів, згідно переліку в апеляційній скарзі.

Заслухавши доводи прокурора; думку захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення клопотання прокурора про повторне дослідження доказів у кримінальному провадженні; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання; колегія суддів приходить до висновку про таке.

Частинами 1, 2 статті 22 КПК України (далі - КПК) передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 22 КПК, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

За змістом цієї норми процесуального закону учасник судового провадження має право не лише формально заявити клопотання про повторне дослідження обставин або доказів, а й повинен зазначити, які конкретно обставини (докази) потрібно дослідити, та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені.

Апеляційний суд звертає увагу, що розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у суді першої інстанції, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 10.02.2021 року в справі №127/14811/17.

В постанові від 21.12.2022 року (справа №759/5737/17) Верховний Суд також зазначив, що на відміну від суду першої інстанції, апеляційний суд здійснює перегляд вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому повноваження суду апеляційної інстанції стосовно дослідження доказів визначаються переглядом кримінального провадження в межах вимог апеляційної скарги з урахуванням наявності або відсутності обґрунтованого клопотання сторони кримінального провадження щодо повторного дослідження доказів.

Отже, відсутність обґрунтованого клопотання сторони кримінального провадження про дослідження доказів, за умови того, що в оскарженому вироку суд дав оцінку всім доказам, на неправильну оцінку яких посилається сторона на стадії апеляційного оскарження вироку, не зумовлює обов`язку апеляційного суду повторно досліджувати обставини, встановлені під час кримінального провадження, та не створює передумов для використання апеляційним судом свого права дослідити нові докази за наявності підстав, регламентованих положеннями ч. 3 ст. 404 КПК.

Тому за відсутності мотивованого клопотання про повторне дослідження доказів, яке обов`язково має відповідати положенню ч. 3 ст. 404 КПК, апеляційний суд не повинен досліджувати ці докази, оскільки протилежне, без дотримання принципів, закріплених у приписах зазначеної норми процесуального закону, може перетворити апеляційний перегляд судового рішення в повторний розгляд кримінального провадження по суті, що фактично нівелює принцип інстанційності судочинства.

Таким чином, норми ч.3 ст.404 КПК зобов`язують суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, лише коли суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушенням. Сама по собі незгода учасників кримінального провадження з висновками, зробленими на підставі досліджених доказів, не може бути безумовною підставою для повторного дослідження тих самих доказів, апеляційним судом за відсутності обставин, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК.

При цьому, судом апеляційної інстанції також враховується правова позиція Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного кримінального суду по справі №712/2341/15-к, у відповідності до якої, повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду. Відмова в задоволенні клопотання, щодо повторного дослідження доказів свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту досліджень доказів, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності цих дій.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження та оскарженого вироку, судом першої інстанції були допитані в тому числі потерпіла ОСОБА_10 , свідок ОСОБА_11 , які надали свої пояснення щодо обставин відомих їм подій інкримінованих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, а також досліджені письмові докази в кримінальному провадженні.

Так, потерпіла ОСОБА_10 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що після розлучення в 2014 році з ОСОБА_8 , їй стало відомо про те, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 /в зареєстрований на батька її колишнього чоловіка - ОСОБА_9 . В ході з`ясування обставин переоформлення будинку їй стало відомо, що до суду була подана підроблена заява про те, що вона згодна на продаж будинку, яку вона не давала, у нотаріуса свою згоду не оформлювала. На підставі підробленої заяви було ухвалено рішення суду, яке в подальшому було скасовано. Також зазначила, що будівництво будинку та його введення в експлуатацію відбувалося під час перебування її та обвинуваченого ОСОБА_8 в шлюбі за грошові кошти її батьків.

Свідок ОСОБА_11 , яка є приватним нотаріусом, в місцевому суді пояснила, що всі нотаріальні дії вона вчиняє лише за наявності особи, яка звертається за вчиненням нотаріальних дій, та документа про посвідчення особи, зокрема паспорта громадянина. Обставин реєстрації заяви ОСОБА_10 вона не пам`ятає, ОСОБА_10 раніше не знала, вона не є її постійним клієнтом. Зазвичай, та скоріш за все, при оформленні заяви від ОСОБА_10 вона перевірила паспорт, фотографію, сумнівів у неї не було, тому склала заяву, яку ОСОБА_10 прочитала та підписала. В подальшому вона на підставі ухвали слідчого судді видала слідчому копію журналу реєстру нотаріальних дій.

Колегія суддів звертає увагу, що під час апеляційного розгляду прокурором не наведено обставин, що свідчили б про будь-яке викривлення, спотворення чи неповноту викладу місцевим судом показів потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 у вироку, що могли б бути підставою для їх повторного допиту.

Більш того, прокурор не міг надати раціонального пояснення які існують підстави для повторного дослідження доказів у кримінальному провадженні, з урахуванням приписів ч.3 ст.404 КПК, ухвали Одеського апеляційного суду від 16.11.2020 року про скасування вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 07.09.2018 року, яким ОСОБА_9 був визнаний невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, та ОСОБА_8 визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та призначено новий розгляд кримінального провадження, з урахуванням того, що вказаний попередній виправдувальний вирок був скасований суто у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а не через необґрунтованість виправдання останніх.

Враховуючи вказані в ухвалі Одеського апеляційного суду від 16.11.2020 року підстави скасування виправдувального вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 07.09.2018 року, під час нового розгляду кримінального провадження місцевий суд, виходячи зі змісту ч.2 ст.416 КПК, був позбавлений процесуальної можливості ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 08.09.2022 року (справа № 507/1603/15-к).

У судовому засіданні, прокурор не зміг надати раціонального пояснення доцільності повторного дослідження доказів у кримінальному провадженні під час апеляційного розгляду, з урахуванням ухвали Одеського апеляційного суду від 16.11.2020 року та вказаної практики Верховного Суду.

Таким чином, наведені обставини, а саме фактична відсутність належного мотивування заявленого клопотання про повторний допит потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , а також повторне дослідження письмових доказів, свідчить про його необґрунтованість.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про повторне дослідження доказів на стадії апеляційного розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4