Справа № 366/1266/25
Провадження № 1-кп/366/198/25
В И Р О К

Іменем України

02 травня 2025 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 19 березня 2025 року за № 0000035, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жміївка Іванківського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, такого, який згідно ст. 89 КК України не має судимості, неодруженого, не депутата, не інваліда,

у вчиненні кримінальних правопорушень (кримінальних проступків), передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він вчинив пособництво в підробленні посвідчення водія - офіційного документу, що видається державною установою і надає спеціальне право фізичній особі на керування транспортним засобом, з метою його подальшого особистого використання. Так, у лютому 2025 року у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, перебуваючи за місцем свого проживання ОСОБА_2 , діючи умисно з метою підробки невстановленою досудовим розслідуванням особою посвідчення водія, яке згідно Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993, є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами, через мережу Інтернет вступив у злочинну змову з невстановленою органом дізнання особою.

Остання повідомила, що за грошову винагороду у сумі 4000 гривень, зможе виготовити посвідчення на право керування транспортними засобами на ім`я ОСОБА_2 категорії «В». При цьому невстановлена особа повідомила про необхідність подання персональних даних, з метою їх розміщення на посвідченні водія, що надає право керування транспортними засобами.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного, протиправного умислу, ОСОБА_2 надав вищевказаній невстановлений особі, персональні дані про себе та власне фотозображення в електронній формі, які були використані в подальшому для підробки у невстановленому місці та невстановлений час посвідчення водія категорії «В» серії НОМЕР_1 від 05.03.2025 року, на ім`я ОСОБА_2 територіальним сервісним центром МВС №8041 (згідно відомостей у самому документі), тобто ОСОБА_2 надав засоби та сприяв підробленню посвідчення водія, достовірно знаючи, що не вчиняв визначених законодавством дій щодо отримання посвідчення водія.

Через декілька днів невстановлена особа виготовила та надіслала поштовим зв`язком ОСОБА_2 для подальшого використання посвідчення водія серії НОМЕР_1 на право керування транспортними засобами категорії «В» на ім`я ОСОБА_2 , бланк якого не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника - України.

Таким чином ОСОБА_2 обвинувачується у пособництві в підробленні посвідчення з метою його використання, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Тако ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він використав завідомо підроблений документ за наступних обставин.

Так, 19.03.2025, близько 07 години 49 хвилин, ОСОБА_2 , рухався по автодорозі між с. Варівськ та с. Людвинівка Вишгородського району Київській області, знаходячись за кермом та користуючись транспортним засобом марки «Lada» із реєстраційним номером НОМЕР_2 , де був зупинений працівниками поліції.

Під час перевірки документів ОСОБА_2 в порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України №844 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знаку України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 16.09.2020 року, усвідомлюючи, що посвідчення водія НОМЕР_1 на його ім`я завідомо підроблене, на вимогу надати документи, що посвідчують право керування транспортним засобом, достовірно знаючи, що посвідчення водія він не отримував у встановленому законом порядку, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з метою підтвердження права керування транспортним засобом, пред`явив його на законну вимогу поліцейського - дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП №1 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , тобто використав завідомо підроблений документ - посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_2 , яке не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника - України.

Таким чином ОСОБА_2 обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відповідно до положень ст. 302 КПК України, надійшов до суду разом із заявою обвинуваченого щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні; постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 25.04.2025 року; витягами з ЄРДР від 19.03.2025 та 22.04.2025 року; рапортом оперативного чергового ВП №1 Вишгородського РУП ОСОБА_4 від 19.03.2025 року про реєстрацію повідомлення про вчинення правопорушення; заявою ОСОБА_2 про добровільну видачі працівникам поліції посвідчення водія на його ім`я серії НОМЕР_1 ; протоколом огляду місця події від 19.03.2025 року та додатком до нього - DVD-R оптичним диском; допитами свідків ОСОБА_5 , від 20.03.2025, ОСОБА_6 від 20.03.2025, ОСОБА_3 від 11.04.2025 року, ОСОБА_7 від 11.04.2025 року; оптичним диском з відеозаписом із портативного відео реєстратора поліцейських за 19.03.2025 року; відповіддю на запит від ГСЦ МВС 24.03.2025 року про те, що ОСОБА_2 станом на 24.03.2025 року посвідчення водія не отримував, а бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 згідно Єдиного державного реєстру МВС видано іншій особі; постановою про призначення судово-технічної експертизи документів від 19.03.2025; висновком судово-технічної експертизи №СЕ-19/111-25/18993-ДД від 31.03.2025; поясненнями ОСОБА_2 від 22.04.2025 року; повідомленням про підозру ОСОБА_2 від 28.04.2025 року та його протоколом допиту як підозрюваного від 29.04.2025 року, іншими характеризуючими особу ОСОБА_2 документами.

Вирішуючи питання про можливість розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні згідно положень ст. 381, 382 КПК України суд враховує те, що обвинувачений, який був представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Так, згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_2 , яку він підписав у присутності захисника адвоката ОСОБА_8 , винність у вчиненні кримінальних проступків визнав повністю, згоден із встановленими під час досудового розслідування обставинами кримінальних проступків, викладеними в обвинувальному акті, згоден з розглядом обвинувального акта у його відсутність.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин кримінального проступку, та розуміє наслідки розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, передбачені ч. 2 ст. 302 КПК України.

Суд вважає доведеним зазначене вище обвинувачення, оскільки встановленні органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками кримінального провадження, повністю знайшли своє підтвердження наданими до суду письмовими доказами за матеріалами досудового розслідування.

Суд вважає, що надані докази отримані в передбаченому кримінальному процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а тому суд дійшов висновку, що події кримінальних проступків мали місце, провина обвинуваченого знайшла своє підтвердження й доведена повністю поза розумним сумнівом.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_2 винним у вчиненні вищезазначених кримінальних проступків, а його умисні дії, що виразилися у пособництві в підробленні посвідчення водія з метою його використання та у використані завідомо підробленого документу, вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно; такий, який згідно ст. 89 КК України не має судимості, а також відношення обвинуваченого до скоєного.

Щире каяття суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені обставини, характер вчинених кримінальних правопорушень, наслідки скоєного, особу обвинуваченого, а також його відношення до скоєного, суд вважає, що ОСОБА_2 необхідно призначити покарання, передбачене санкціями ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України у виді пробаційного нагляду, що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про відшкодування документально підтверджених процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експерта при проведені експертизи по кримінальній справі, суд, враховуючи ступень вини та майновий стан обвинуваченого, вважає необхідним покласти їх на обвинуваченого ОСОБА_2 в повному обсязі.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 59-1, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, ст. ст. 368-371, 373, 374, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначити ОСОБА_2 покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки, з встановленням обов`язків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання або роботи, навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Попередити ОСОБА_2 , що у разі ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду настає відповідальність за ч. 3 ст. 389 КК України, яка передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 - залишити у матеріалах кримінального провадження №0000035 від 19.03.2025.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (паспорт № НОМЕР_3 ) на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судово-технічної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/111-25/18993-ДД від 31.03.2025 року), вартість проведення якої становить 3 183 гривень 60 копійок (відшкодування вартості якої здійснюються на рахунки, відкриті в органах Державної казначейської служби по коду доходів 24060300 «Інші надходження» (МФО 899998).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його отримання з урахуванням вимог, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_10