Справа № 212/5472/25
У Х В А Л А

21 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000781 від 24.03.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив таке.

Суть питання та позиції учасників.

16 травня 2025 року у провадження Покровського районного суду міста Кривого Рогу надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні.

26 березня 2025 року обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 22.05.2025 року включно.

Прокурор у судовому засіданні подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Обґрунтував його тяжкістю злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_4 та наявністю ризиків переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти правопорушення, в якому обвинувачується.

Захисник адвокат ОСОБА_5 разом з обвинуваченим заперечили проти продовження тримання під вартою та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації, де обвинувачений проживає разом з матір`ю, бабусею та сестрою, посилаючись на: не доведення стороною обвинувачення мети збуту та відсутності підстав для кваліфікації дій за ч. 2 ст. 307 КК України (вірною була би кваліфікація за ч. 2 ст. 309 КК України); обставину наркозалежності обвинуваченого; зменшення станом на зараз ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Захисник також просив, у разі залишення під вартою, призначити менший розмір застави за первісно обраний, оскільки той є непомірним для обвинуваченого та його сім`ї.

Прокурор заперечив проти обставини наркозалежності обвинуваченого, посилаючись на відсутність будь-яких доказів цього.

Оцінка та висновки суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Суд, вислухавши доводи сторін, вважає, що заявлене захисником клопотання слід задовольнити та змінити запобіжний захід на більш м`який, виходячи з такого.

Суд погоджується з тим, що ризики, заявлені стороною обвинувачення та встановлені судом під час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати.

Разом з тим суд вважає невиправданим подальше тримання обвинуваченого під вартою з огляду на його юний вік та те, що він - раніше не судимий.

Крім того, наявні ризики нівелюються застосуванням електронного засобу контролю та можливістю покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, статей 12, 177 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Враховуючи те, що запобіжним заходом обмежуються конституційні права і свободи особи ще до визнання її винною у вчиненні злочину, а тому обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Також слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену в справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (Buzadji v. the Republic of Moldova) (заява № 23755/07, п. п. 112-114) в частині того, що тримання під вартою та цілодобовий домашній арешт є за своїм змістом ідентичними запобіжними заходами.

З огляду на це, суд вважає за необхідне змінити тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт з електронним засобом контролю. Суд вважає цей захід достатнім для запобігання ризикам, заявленим прокурором. Більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані, оскільки окремі ризики за ст. 177 КПК України встановлені судом, і необхідно до певної міри обмежити свободу пересування обвинуваченого.

Згідно з ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби; його може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі; строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців; у разі необхідності він може бути продовжений.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (обґрунтованість підозри та наявність хоча б одного ризику), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Серед обов`язків, передбачених ч. 5 зазначеної статті, такі: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Згідно з ч. 1 ст. 195 КПК України застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 194, 195, 201, 314, 331 КПК України, суд

Суд постановив таке.

Клопотання прокурора про продовження раніше обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу задовольнити частково.

Змінити обраний запобіжний захід та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з електронним засобом контролю за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, тобто до 20 липня 2025 року, звільнивши його з-під варти.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з тим, щоб виконувати цю ухвалу.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , протягом усього часу домашнього арешту строком до 20 липня 2025 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки на весь строк дії домашнього арешту:

прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

утримуватися від спілкування зі свідками та експертами у кримінальному провадженні;

носити електронний засіб контролю.

Ухвалу передати до ВП № 4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області для негайного виконання і постановки на облік обвинуваченого ОСОБА_4 , та контроль за виконанням ухвали в цій частині покласти на прокурора.

Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена учасниками протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Роз`яснити обвинуваченому, що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.

Строк дії ухвали визначити до 20 липня 2025 року включно.

Повний текст ухвали складений 22 травня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1