ЄУН справи: 336/9642/24
Номер провадження: 1-кп/336/683/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлове Запорізької області, громадянину України, українця, маючого середню освіту, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді «навідник» у військовому званні «матрос» зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді «навідник» у військовому званні «матрос».

Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Так 12 серпня 2024 року о 10 годині 46 хвилин, ОСОБА_5 , пересуваючись на транспортному засобі марки «Skoda Octavia» в кузові чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , за адресою: м. Запоріжжя, вул. Солідарності, 104, для перевірки документів на мобільному посту, був зупинений інспектором першого взводу другої роти третього батальйону УПП в Запорізькій області ДПП сержантом поліції ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_5 , цього ж дня приблизно у цей же час, перебуваючи за вищевказаною адресою, під час спілкування з ОСОБА_6 , поводив себе неадекватно, лаявся нецензурною лайкою, провокував на бійку, у зв`язку з чим ОСОБА_6 повідомила про подію т.в.о. командира роти 1 батальйону 3 УПП в Запорізькій області ДПП ОСОБА_7 , який об 11 годині 10 хвилин прибув на зазначену адресу.

Надалі у ОСОБА_5 було виявлено ознаки сп`яніння та запропоновано пройти обстеження на стан сп`яніння, та повідомлено, що в разі виявлення стану сп`яніння відносно останнього буде складено адміністративний протокол за ст. 130 КУпАП.

Далі об 11 годині 14 хвилин ОСОБА_5 розуміючи, що він може бути притягнутий до відповідальності почав швидкими кроками віддалятись від вищезазначеного транспортного засобу. На його дії ОСОБА_7 зробив усне зауваження та повідомив, що в разі неприпинення вказаних дій ОСОБА_5 буде затримано. В свою чергу ОСОБА_5 не реагуючи на зауваження ОСОБА_7 , продовжив віддалятись від транспортного засобу. У зв`язку із чим, ОСОБА_7 побіг за ОСОБА_5 та останній усвідомлюючи, що ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу та виконує свої службові обов`язки, маючи умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в ліву сторону обличчя ОСОБА_7 , внаслідок чого працівник правоохоронного органу ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді садна лівої виличної ділянки та задньої поверхні лівого ліктя, які кваліфікуються як кожне окремо, так і у сукупності як легкі тілесні ушкодження. Після чого, ОСОБА_5 , був затриманий працівниками поліції на місці.

У судовому засіданні обвинувачений свою провину визнав повністю та надав показання, згідно яких 12 серпня 2024 року о 10 годині 46 хвилин він керував автомобілем «Skoda Octavia» в м. Запоріжжя по вул. Солідарності, 104, де для перевірки документів на мобільному посту, був зупинений інспектором УПП. При цьому, поводив себе неадекватно, лаявся нецензурною лайкою, провокував на бійку, у ОСОБА_5 було виявлено ознаки сп`яніння та запропоновано пройти обстеження на стан сп`яніння, але він почав швидкими кроками віддалятись від вищезазначеного транспортного засобу та, не реагуючи на зауваження, продовжив віддалятись від транспортного засобу. Інспектор УПП побіг за ОСОБА_5 , на що останній наніс один удар кулаком правої руки в ліву сторону обличчя потерпілого ОСОБА_7 . У скоєному щиро розкаявся.

ОСОБА_7 , як потерпілий, у судовому засіданні також підтвердив суду нанесення йому обвинуваченим 12 серпня 2024 року легкого тілесного ушкодження, за обставин, що викладені судом вище. Просив застосувати покарання до обвинуваченого на розсуд суду.

Зважаючи на відсутність з боку учасників судового розгляду будь-яких заперечень, суд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Отже, дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину при викладених судом обставинах повністю знайшла своє підтвердження дослідженими під час судового розгляду доказами, а його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обставиною, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною яка пом`якшує покарання обвинуваченому, судом визнано його щире каяття.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який закон відносить до тяжких злочинів, фактичні обставини вчиненого, зокрема, наслідки злочину протиправне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, суд враховує й особу винуватого: не одружений, має на утриманні дітей, на обліках у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі на строк у межах санкції ч.2 ст. 345 КК України.

Крім того, встановлено, що хоча обвинувачений і вчинив злочин, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, він висловив критику до своєї протиправної поведінки, судимостей не має, призваний до військової служби, яку проходить й натепер, при цьому є здобувачем вищої освіти. Ці обставини свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного йому покарання за вчинений злочин у виді обмеження волі шляхом заміни останнього на службове обмеження для військовослужбовців на той самий строк в порядку ст. 58 КК України.

На думку суду, вказане покарання випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, отже, воно буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним самим, так й іншими особами, тобто покарання, що призначається, досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч. 2 КК України, на підставі чого призначити йому покарання у виді обмеженням волі на строк два роки.

У порядку ст. 58 КК України замінити ОСОБА_5 призначене покарання у виді обмеженням волі на строк два роки на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк на два роки з утриманням із суми грошового забезпечення засудженого відрахування в доход держави у розмірі десяти відсотків.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення в період часу з 12 серпня 2024 року по 14 серпня 2024 року, в силу ст. 72 КК України виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службого обмеження для військовослужбовців.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити той самий особисте зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку обвинувачений та прокурор мають право отримати в суді негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1