Справа № 202/8647/25
Провадження № 1-кп/202/1502/2025
УХВАЛА

Іменем України

11 вересня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004122 від 06.11.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився с.Водяне, Магдалинівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, маючого на утримані дитину, військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації, у розпорядженні командира бригади військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) N?52 від 15.03.2022 сержанта ОСОБА_4 , призначено на посаду головного сержанта-командира бойової машини роти охорони бригадної артилерійської групи вказаної військової частини, справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов?язків за посадою.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов?язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з дня зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , тобто з 15.03.2022 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України.

Таким чином, ОСОБА_4 є суб?єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У відповідності до ст.ст. 17, 65 Конституції України ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов?язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно зі ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

В порушення наведених вище вимог законодавства, чітко знаючи та розуміючи зміст покладених на нього обов`язків з військової служби, проте діючи всупереч зазначеним обов`язкам, визначеним у статутах Збройних Сил України, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Старший сержант ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, у розпорядженні командира бригади військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону

України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 12, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 09.09.2023 (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), тобто в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби без поважних причин та з мотивів небажання тимчасово переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, відповідних дозволів командирів та начальників, самовільно залишив місце служби тимчасове розташування підрозділу у АДРЕСА_2 , а вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби до 20.08.2025, доки самостійно не прибув до посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську за адресою: м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 94.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинуваченим було заявлено клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з добровільним зверненням до військової частини НОМЕР_2 для проходження військової служби та продовження виконання завдань з захисту Держави.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників, суд вважає за можливе клопотання задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Указом Президентом України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан. Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», оголошено загальну мобілізацію. Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Частиною 5 статті 401 КК України визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Згідно вимог ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 був призваний на військову службу за призивом під час мобілізації. До кримінальної відповідальності за ст. 407, 408 КК України не притягувався.

У письмовій згоді командира військової частини НОМЕР_2 зазначено, що військовослужбовець ОСОБА_4 заявив про готовність продовжити військову службу Командування військової частини НОМЕР_2 не заперечує щодо проходження військової служби в ЗСУ солдата ОСОБА_4 який скоїв самовільне залишення військової частини.

Відповідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій ч. 5 ст. 401 КК України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого задовольнити та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, в порядку передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

Витрати на залучення експертів відсутні

Речові докази суду не надавались.

За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст. 284-288, 350, 371-372, 395 КПК України, ст. ст. 44, 401 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, у зв`язку із звернення з клопотанням до суду про намір повернутися для продовження проходження військової служби та наявністю письмової згоди командира військової частини НОМЕР_2 на продовження проходження військової служби обвинуваченим ОСОБА_4 .

Кримінальне провадження №0004122 від 06.11.2023 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідкладно, але не пізніше 72 годин, після набрання даної ухвали законної сили, прибути до військової частини НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 , після набрання зазначеною ухвалою суду законної сили, зарахувати до списків особового складу частини та поставити на всі види забезпечення військовослужбовця ОСОБА_4 .

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 повідомити Індустріальний районний суд міста Дніпра та Донецьку спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону про прийняття/поновлення ОСОБА_4 , на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 .

Речові докази суду не надавались.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпра протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1