ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/461/25 Справа № 229/5210/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

30 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілих

адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 02 вересня 2024 року відносно ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 410 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дружківського міського суду Донецької області від 02 вересня 2024 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременець Тернопільської області, громадянина України, який із середньо-спеціальною освітою, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, старший стрілець-оператор стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 410 КК Українита призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 років;

- за ч. 4 ст. 410 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_10 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 11 років позбавлення волі.

Відповідно до вироку суду, згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжений.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Поряд із цим, відповідно до ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до наказу командира військової частиниА4267від 25 серпня 2023 року за № 239, солдата ОСОБА_10 призначено на посаду старшого стрільця-оператора стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Разом із солдатом ОСОБА_10 у вказаній військовій частині проходить службу солдат ОСОБА_11 , який відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05 жовтня 2023 року за № 280 призначено на посаду стрільця кулеметного відділення кулеметного взводу стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_12 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-ХIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», зобов`язаний, в тому числі, зокрема, додержуватися Конституції України та інших законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованими, зразками високої культури, скромності й витримки.

Крім того, являючись військовослужбовцем Збройних сил України, солдат ОСОБА_10 , відповідно до вимог ст.ст. 20, 21, 22, 22-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України достеменно знав , що військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби фізичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу: для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо та тощо.

Проте, в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, солдат ОСОБА_10 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, а саме умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), при наступних обставинах:

Так, 25 квітня 2024 року, приблизно о 14 годині 45 хвилин ,точний час в ході досудового розслідування не встановлено, солдат ОСОБА_10 перебував на території покинутого приватного будинку без номеру , який розташований по АДРЕСА_2 (координати Х:54 04 553 Y: НОМЕР_2 ), разом з солдатом ОСОБА_11 , з яким у останнього виник словесний конфлікт з приводу того, що солдат ОСОБА_10 ображав свою троюрідну сестру ОСОБА_13 , з якою у солдата ОСОБА_11 були близькі відносини.

В ході словесної перепалки солдат ОСОБА_11 почав образливо висловлюватись та погрожувати солдату ОСОБА_10 фізичною розправою, внаслідок чого у солдата ОСОБА_10 виник умисел на заподіяння смерті солдата ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір, спрямований на вбивство солдата ОСОБА_11 солдат ОСОБА_10 , 25 квітня 2024 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин ,точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території покинутого приватного будинку без номеру, який розташований по АДРЕСА_2 (координати Х:54 04 553 Y: НОМЕР_2 ), на грунті раніше сформованих неприязних відносин, будучи обуреним поведінкою стрільця кулеметного відділення кулеметного взводу стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який образливо висловлювався в його адресу та погрожував фізичної розправою, він ( ОСОБА_10 ), діючи з прямим умислом, маючи намір на умисне протиправне заподіяння смерті солдата ОСОБА_11 , тримаючи в руках бойову нарізну вогнепальну зброю 5,45 мм автомат Калашникова (АК-74) № НОМЕР_3 , 1986 р.в., з приєднаним магазином з бойовими припасами, який перебував у бойовій готовності в положенні автоматичної стрільбі, знявши з запобіжника та здійснив з відстані близько двох метрів, не менше п`яти пострілів в область грудної клітини у стоячого навпроти нього солдата ОСОБА_11 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді трьох вогнепальних наскрізних поранень грудної клітини з ушкодженням нижньої долі правої легені, печінки, 9 та 10 ребер, 9 та 10 грудних хребців, двох вогнепальних наскрізних кульових поранень правого плеча, передпліччя з ушкодженням правої плечової кістки, від яких солдат ОСОБА_11 помер на місці події.

Причиною смерті солдата ОСОБА_11 стали три вогнепальні наскрізні поранення грудної клітини з ушкодженням нижньої долі правої легені, печінки, 9 та 10 ребер, 9 та 10 грудних хребців, які ускладнилися гострим недокрів`ям внутрішніх органів, гемоперитоніумом (950 мл., рідкої крові та згортків крові в черевній порожнині), правобічним гемотораксом (500 мл., рідкої крові в плевральній порожнині), набряком головного мозку та легень.

Таким чином, солдат ОСОБА_10 , скоїв умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

Крім того згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті).

З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 13 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225, військове майно зберігається з дотриманням вимог, передбачених документацією заводів-виробників. Умови зберігання цього майна повинні забезпечувати збереження його належного якісного (технічного) стану, виключати можливість втрати та відповідати вимогам вибухопожежобезпеки.

Відповідно до наказу командира військової частиниА4267від 25 серпня 2023 року за № 239, солдата ОСОБА_10 призначено на посаду старшого стрільця-оператора стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Крім цього, разом з солдатом ОСОБА_10 у військовій частині НОМЕР_1 проходив військову службу на посаді кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону, старший солдат ОСОБА_14 . Наказ командира військової частини НОМЕР_1 №34 від 03.02.2024 за яким згідно «Книги видачі зброї та боєприпасів 1 стрілецької роти НОМЕР_4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 » був ввірений автомат АК-74 № НОМЕР_3 , 1986 р.в.

Являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді старшого стрільця-оператора стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_10 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Проте, солдат ОСОБА_10 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби , за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_10 25.04.2024 приблизно о 12 год. 00 хв., перебуваючи у підвальному приміщені приватного домоволодіння ,точна адреса в ході досудового розслідування не встановлена , який розташований у м. Сіверськ Бахмутського району Донецької області діючи з прямим умислом, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, передбачаючи, що внаслідок цих дій державі буде завдано шкоду, будучи обізнаним що, автомат АК-74 № НОМЕР_3 , 1986 р.в., вартість якого складає 4579,61 грн. не закріплений за ним, а ввірений для службового користування військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , солдату ОСОБА_14 згідно «Книги видачі зброї та боєприпасів 1 стрілецької роти НОМЕР_4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 », ОСОБА_10 викрав автомат АК-74 № НОМЕР_3 , 1986 р.в., та розпорядився вказаною зброєю на власний розсуд.

Таким чином, солдат ОСОБА_10 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 410 КК України.

В своїй апеляційній скарзі представник потерпілих адвокат ОСОБА_7 просить вирок Дружківського міського суду Донецької області від 02 вересня 2024 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років; за ч. 4 ст. 410 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі; цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди задовольнити та стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 5 мільйонів гривень кожному на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Вважає, що судом І інстанції не враховано, що обвинувачений ОСОБА_10 вину визнав лише формально, з місця вчинення кримінального правопорушення втік, а також, на думку адвоката, суд І інстанції не в повній мірі врахував рівень моральних та фізичних страждань потерпілих, які вони відчули, у зв`язку зі смертю їх брата та значно занизив розмір моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх представника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, думку прокурора ОСОБА_5 , який не заперечував проти доводів апеляційної скарги представника потерпілих, думку обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги представника потерпілих, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_10 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях ніким не оскаржується, в тому числі і обвинуваченим, колегія суддів перевіряє законність вироку тільки в межах апеляційної скарги.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника потерпілих стосовно призначеного покарання, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст. 65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

На думку колегії суддів міра покарання ОСОБА_10 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочинів, які відносяться до особливо тяжких злочинів, конкретних обставин справи, даних про його особу, який провину визнав в повному обсязі, щиро покаявся, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки.

Оскільки за вимогами ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене судом І інстанції покарання, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді 11 років позбавлення волі, є саме таким.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілих, що обвинувачений ОСОБА_10 вину визнав, нібито, формально, нічим не підтверджені, а доводи проте, що обвинувачений ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, були враховані судом І інстанції при призначенні покарання.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к).

Що стосується доводів апеляційної скарги представника потерпілих, що суд І інстанції, нібито, не в повній мірі врахував рівень моральних та фізичних страждань потерпілих, які вони відчули, у зв`язку зі смертю їх брата та значно занизив розмір моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, колегія суддів враховує характер та обсяг заподіяних позивачам ОСОБА_15 і ОСОБА_9 моральних страждань, вину відповідача, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках потерпілих. При цьому, сам факт умисного вбивства ОСОБА_11 , який є рідним братом потерпілих, є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань позивачів, враховуючи те, що згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Враховуючи вищевикладене та виходячи із засад розумності та виваженості, колегія суддів вважає, що суд І інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що з відповідача - обвинуваченого ОСОБА_10 на користь позивачів необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі по 150 000 грн. кожному, саме такий розмір моральної шкоди є справедливим.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких порушень КПК або КК України, які б тяглі за собою скасування вироку або зміни міри покарання, всі доводи апеляційної скарги представника потерпілого були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 02 вересня 2024 року відносно ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: