Єдиний унікальний номер справи 185/4575/25
Провадження № 1-кп/185/1035/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у період воєнного стану в залі в м.Павлограді Дніпропетровської області кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0000575 від 27 березня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпро, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, інваліда ІІ групи, раніше судимого:

- 14.01.2008 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

- 03.12.2008 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.263, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309, ст.70, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 06.06.2011 умовно-достроково;

- 24.02.2012 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.309, ст.70, ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 05.11.2013 умовно-достроково;

- 19.12.2013 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.263, ч.2 ст.309, ст.70, ст.71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

- 25.12.2015 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, 22.03.2016 рзвіьнений за відбуттям строку покарання;

- 01.07.2019 Жовтневим районним судом Запорізької області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

який зареєстрований за та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

В період часу з 06.30 год. до 07.30 год. 26 березня 2025 року обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись в районі ПЗТО неподалік школи №19 по вул.Станкобудівників м.Павлограда Дніпропетровської області, збирав на сміттєвих баках пляшки, банки, різні речі. В одному із сміттєвих баків обвинувачений ОСОБА_3 знайшов військову форму, під час детального огляду якої в штанах військової форми, а саме в кишені знайшов корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення та запал УЗРГМ промислового виготовлення. Впевнившись в тому, що знайдений ним предмет є корпусом ручної, осколкової оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення та запалом УЗРГМ промислового виготовлення, які у поєднанні утворюють ручну, осколкову, оборонну гранату Ф-1, у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел на незаконне придбання, зберігання та носіння бойового припасу.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_3 поклав до кишені куртки раніше знайдений ним корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення та запал УЗРГМ промислового виготовлення, які у поєднанні утворюють ручну, осколкову, оборонну гранату Ф-1, тим самим без передбаченого дозволу придбав бойовий припас та почав його зберігати при собі.

Після придбання вищевказаного бойового припасу в порушенні вимог ст.2 Положення «Про дозвільну систему», затверджене Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 р. на підставі, якого затверджена «Інструкція про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», яка визначає в тому числі, порядок видачі дозволів на придбання, зберігання, носіння бойового припасу, обвинувачений ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на придбання, зберігання та носіння бойового припасу без передбаченого законом дозволу, тримаючи у своїй кишені куртки корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення та запал УЗРГМ промислового виготовлення, що у поєднанні утворюють ручну, осколкову, оборонну гранату Ф-1, попрямував до місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

Прямуючи за місцем свого мешкання обвинувачений ОСОБА_3 , будучи на території сел. «40 років» м.Павлограда Дніпропетровської області біля магазину «АТБ» побачив невідомих чоловіків та, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на придбання, зберігання та носіння бойового припасу без передбаченого законом дозволу, будучи усвідомленим, що у нього в кишені куртки знаходиться бойовий припас: корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення та запал УЗРГМ промислового виготовлення, які у поєднанні утворюють ручну, осколкову, оборонну гранату Ф-1, - захотів продати невідомим чоловікам задля того, щоб купити собі алкогольні напої.

Далі, 26.03.2025 року близько 07:25 год. обвинувачений ОСОБА_3 , будучи за вище вказаною адресою підійшов до невідомих чоловіків, щоб запропонувати їм купити вищевказаний бойовий припас. Після того, як обвинувачений ОСОБА_3 дістав зі своєї кишені бойовий припас, невідомі чоловіки, хибно усвідомлюючи умисел обвинуваченого ОСОБА_3 , вважаючи, що останній погрожує їм, відібрали вищевказаний бойовий припас та викликали поліцію.

Обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що він вчинив дії, направленні на придбання, зберігання та носіння бойового припасу без передбаченого законом дозволу, пішов у невідомому напрямку до приїзду поліції.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як придбання, зберігання, носіння бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

29.04.2025 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472, 473 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість в повному обсязі у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, та на звільненні обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні кримінального проступку, що йому інкримінований, у вчиненому щиро розкаявся. Йому цілком зрозумілі його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно із положеннями ст.ст.394, 424 КПК України. Він повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Прокурор просила затвердити укладену з обвинуваченим угоду про визнання винуватості та ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_3 з призначенням йому покарання узгодженого сторонами в угоді.

Захисник також наполягав на затвердженні укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, потерпілі в проваджені відсутні.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачений ОСОБА_3 розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 29.04.2025 року, яка укладена між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, та на звільненні обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Як вбачається із даних реєстру матеріалів досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Під час проведення досудового розслідування проводилась судова криміналістична експертиза, на проведення якої згідно довідки було витрачено 2674.20 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 2674.20 гривень.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475, 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 квітня 2025 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, що внесене в ЄРДР за №0000575 від 27 березня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк відраховувати з моменту проголошення вироку, тобто з 05.06.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 2674.20 гривень.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди в кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1