Справа №:755/9812/25
Провадження №: 1-кс/755/1910/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2025 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 розглянувши скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 , подане в порядку ст.206 КПК України, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 , у порядку ст.206 КПК України.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 12.05.2025 року зупинили працівники ТЦК та СП для перевірки документів, після чого його доставили до ЗПК МОТЦК та СП. Із 13.05.2025 року він перебуває на території збірного пункту призовників Київського міського та обласного військових комісаріатів, за адресою: АДРЕСА_1 , де подав заяву про відмову від проходження військової служби, усвідомлюючи усю відповідальність /кримінальну, адміністративну/ за таку відмову. На свій адвокатський запит від 15.05.2025 року отримала відповідь із ІНФОРМАЦІЯ_1 №10/8487 від 22.05.2025 року, згідно якої за відомостями АІТС «Оберіг» ОСОБА_2 12.05.2025 року пройшов ВЛК у ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаний придатним до військової служби, станом на 21.05.2025 року не призваний на військову службу під час мобілізації. Із цих підстав просить зобов?язати начальника пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 негайно звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який знаходиться на території КМОТЦК та СП, за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, дійшов наступного.

Статтю 206 КПК України, якою регламентовано загальні обов?язки судді щодо захисту прав людини, належить застосувати у комплексі з іншими нормами КПК України, у тому числі, із загальними положеннями КПК України, які визначають статус слідчого судді та межі його повноважень.

Відповідно до положень ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У п.18 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність /п.10 ч.1 ст.3 КПК України/.

Положеннями п.5 ч.1 ст.3 КПК України передбачено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Аналіз наведених вище положень КПК України свідчить про те, що слідчий суддя уповноважений на здійснення ним судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у конкретному кримінальному провадженні на стадії його досудового розслідування та його повноваженнями не охоплюється вирішення питання щодо законності позбавлення особи свободи, яке здійснюється у межах процедур, врегульованих іншими, окрім КПК України, нормативно-правовими актами (у тому числі Законам України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» тощо).

Зі змісту ст.206 КПК України, на яку посилається адвокат, обґрунтовуючи вимоги скарги, слідує, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов?язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тобто, слідчий суддя за наслідками розгляду клопотання, поданого у порядку ст.206 КПК України, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, наділений правом ухвалити лише рішення про звільнення особи, яка тримається під вартою та за наявності двох підстав: 1) не надання органом державної влади чи відповідною службовою особою судового рішення, яке набрало законної сили, яке би уповноважувало їх на таке утримання особи під вартою; 2) не доведення органом державної влади чи відповідною службовою особою наявності інших правових підстав для позбавлення особи свободи шляхом її тримання під вартою.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про попереднє ув?язнення», підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Згідно із ст.4 Закону України «Про попереднє ув?язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Зі змісту поданої скарги слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не є особою, яка тримається під вартою у зв?язку із застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст.208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою у порядку ст.207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв?язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Отже, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з?ясування підстав позбавлення волі особи в інших випадках, не пов?язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду клопотання у порядку ст.206 КПК України.

Слідчий суддя не вправі надавати оцінку діям службових осіб територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо виконання порядку проведення призову громадян України на військову службу.

Слідчий суддя вважає, що можливе недотримання представниками ТЦК адміністративної процедури залучення військовозобов`язаних до військового обов?язку та його проходження або можливе перевищення ними своїх повноважень під час їх здійснення, є підставою звернення не до слідчого судді в порядку, передбаченому ст.206 КПК України, а до відповідних правоохоронних органів та їх реагування в межах наданих їм повноважень чи в порядку адміністративного судочинства, зокрема, незаконне утримання особи може бути встановлено шляхом проведення уповноваженим органом (службовою особою) досудового розслідування після внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за скаргою, яка подана з урахуванням ст.ст.8, 55 Конституції України та на дії осіб, які не є працівниками органу досудового розслідування, слідства чи прокуратури.

Згідно ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Так, ч.4 ст.304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження за цією скаргою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-304, 206, 208, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

У відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 , поданої у порядку ст.206 КПК України -відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та всіма доданими до нею матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1