провадження №: 1-кс/752/5790/25
У Х В А Л А

03.07.2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001247 від 27.10.2023, в порядку ст. 303 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшла вказана скарга, в якій адвокат просить зобов`язати слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 повернути законному володільцю - орендарю ОСОБА_4 майно, яке вилучене під час проведення обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Свою скаргу адвокат мотивує тим, що 27.03.2025 слідчим у вказаному кримінальному провадженні було проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді за адресою: АДРЕСА_1. Під час проведення обшуку було вилучене майно, яке зазначено у протоколі обшуку. Разом з цим, 26.06.2025 адвокатом ОСОБА_3 в інтересах володільця майна ОСОБА_4 повторно направлено на електронну пошту ГУНП в м. Києві клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, однак станом на 30.06.2025 будь-яка відповідь від слідчого на клопотання відсутня, майно не повернуто, арешт на вказане майно не накладено.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. При цьому, до початку розгляду скарги подав заяву про розгляду скарги за його відсутності, а також заяву про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції під час судового провадження регламентовано ст. 336 КПК України, відповідно до частини першої якої, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Аналіз наведеної норми свідчить, що прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов`язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це клопотання сторони. Питання участі в судовому засіданні сторони в режимі відеоконференції суд має право вирішувати з урахуванням всіх об`єктивних обставин, які складаються при розгляді справи, до початку певного судового засідання, в певному конкретному випадку. Разом із тим, клопотання має бути обґрунтованим, тобто містити причини, які ускладнюють або роблять неможливим особисту участь сторони в судовому засіданні, а також підтверджене відповідними доказами неможливості такої участі.

Проте, адвокатом ОСОБА_3 не зазначено об`єктивних причин, які унеможливлюють його явку до суду для участі в судовому засіданні щодо розгляду скарги.

Разом з тим, зважаючи на велику кількість справ, що перебувають у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва та кількість раніше призначених до розгляду кримінальних справ у залах судових засідань, що обладнані для проведення відеоконференцій, в суді обмежена технічна можливість для забезпечення проведення судового засідання по даній справі в режимі відеоконференції.

Слідчий та прокурор у вказаному кримінальному провадженні в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, однак в силу ст. 306 КПК України, їх не явка не перешкоджає розгляду скарги.

Вивчивши вказану скаргу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин поданої скарги, вважає необхідним залишити скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 вже звертався з ідентичною скаргою на бездіяльність слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001247 від 27.10.2023, в порядку ст. 303 КПК України, за результатом якої було відмовлено у задоволенні скарги, у зв`язку з відсутністю доказів, які б підтверджували належність вилученого майна ОСОБА_4 .

Згідно статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Стаття 169 КПК України містить положення щодо порядку припинення тимчасово вилученого майна. Так, таке майна повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; та у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, якою передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено та у випадку, передбаченому ч. 6 ст. 173 КПК України коли ухвала про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя постановляє не пізніше 72 годин з дня надходження до суд у клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи, що предмет розгляду даної скарги вже був вирішений судовим рішенням, а також відсутність нових обставин або доказів на підтвердження належності вилученого майна ОСОБА_4 , у зв`язку з цим слідчий суддя приходить до висновку про залишення вказаної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 307, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001247 від 27.10.2023, в порядку ст. 303 КПК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1