Справа № 161/9488/25
Провадження № 1-кс/161/2941/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 18 червня 2025 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 05.02.2025 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000515 від 18.07.2024 та про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

16 травня 2024 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 05.02.2025 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000515 від 18.07.2024 та про зобов`язання вчинити дії.

Свою скаргу мотивує тим, що він звернувся до Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові з клопотанням про залучення його у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000515 від 18.07.2024, однак постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 05.02.2025 відмовлено у його задоволенні, при цьому слідчий фактично продублював текст постанови від 05.11.2024, яка скасована 27.01.2025, у зв`язку з тим, що була винесена без дотримання вимог КПК України та не вмотивована належним чином. Таким чином, не погоджуючись з рішенням слідчого, оскільки, на його думку, воно є необґрунтованим, передчасним, формальним, прийнятим всупереч обставинам провадження та таким, що не відповідає вимогам КПК України, просить скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 05.02.2025 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000515 від 18.07.2024 та зобов`язати слідчого повторно розглянути його клопотання про залучення у якості потерпілого у вищевказаному кримінальному провадженні.

Від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Старший слідчий Третього СВ (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 подав заяву про розгляд скарги без його участі, рішення просить прийняти на розсуд суду. Крім цього, надав матеріали кримінального провадження №0000515.

Прокурор Волинської обласної прокуратури ОСОБА_5 , який про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду від останнього не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, додані докази та матеріали кримінального провадження №0000515, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, стаття 24 КПК України кожному гарантує право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Слідчим суддею встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000515 від 18.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження №0000515 від 18.07.2024, звернувся з клопотанням про залучення його у якості потерпілого у вказаному вище кримінальному провадженні.

В свою чергу, за результатами розгляду вказаного клопотання ОСОБА_3 постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 05.02.2025 у його задоволенні відмовлено.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 55, п. 2 ч. 5 ст. 110, ч. 2 ст. 220 КПК України постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, із зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, чинний КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення. При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Отже, законодавцем чітко визначено статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначено момент виникнення прав та обов`язків потерпілого.

Разом з цим, оцінивши прийняте слідчим рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000515 від 18.07.2024, слідчий суддя дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена без дотримання вимог КПК України та не вмотивована належним чином, з огляду на те, що у постанові не зазначено вичерпних мотивів та причин відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові за заявою ОСОБА_3 здійснюється досудове розслідування зазначеного кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

В оскаржуваній постанові слідчий зазначає, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №000079 від 24.07.2023 вчинив дії, які виходять за межі наданих йому прав та повноважень, чим спричинив шкоду ОСОБА_3 . Аналогічним за змістом є короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, який внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується наданою копією витягу.

При цьому, у своїх заявах про залучення у якості потерпілого ОСОБА_3 зазначає, що шкоду йому спричинено діями старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В свою чергу, ст. 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого та прокурора.

Отже, враховуючи зазначене, слідчий у постанові від 05.02.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим був зобов`язаний послатися на докази, зібрані у ході досудового розслідування, які доводять, що останній не є потерпілим у розумінні ст. 55 КПК України.

У той же час, мотивуючи оскаржувану постанову слідчий вказав, що ОСОБА_3 не надано жодних відомостей чи матеріалів, які б підтверджували спричинення йому шкоди, які також не встановлено в ході досудового розслідування, а тому на даний час немає підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000515 від 18.07.2024.

Водночас, постанова слідчого не містить жодних посилань на конкретні обставини, встановлені в ході досудового розслідування, які б слугували підставою для відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим та були б достатніми для висновку про недоведеність факту заподіяння останньому будь-якої шкоди, визначеної ст. 55 КПК України, кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 365 КК України, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000515 від 18.07.2024.

Крім того, слід зазначити, що ухвалами слідчих суддів Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.10.2024 та 27.01.2025 аналогічні за змістом постанови старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 29.08.2024 та 05.11.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні скасовані.

Однак, з оскаржуваної постанови старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 05.02.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні вбачається, що слідчим у черговий раз не наведено доводів відсутності заподіяння ОСОБА_3 шкоди, передбаченої ст. 55 КПК України, спричиненої кримінальним правопорушенням, а її зміст фактично продубльований із попередніх постанов.

За таких обставин, зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 05.02.2025 про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000515 від 18.07.2024 підлягає скасуванню.

Окрім цього, з метою усунення зазначених вище порушень за наслідками розгляду відповідного клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати слідчого повторно розглянути подане ОСОБА_3 клопотання з дотриманням вимог КПК України та прийняти за результатами його розгляду законне та обґрунтоване процесуальне рішення, яке б відповідало вимогам ст. 110 КПК України, і повідомити про це заявника.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 05.02.2025 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000515 від 18.07.2024 слід скасувати, зобов`язавши слідчого, або іншу уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про залучення у якості потерпілого в порядку, передбаченому ст. 55, 220 КПК України, у зв`язку з чим вказана скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладено, керуючись ст. 26, 55, 110, 303-309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 05.02.2025 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000515 від 18.07.2024 та про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 05.02.2025 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000515 від 18.07.2024 скасувати.

Зобов`язати старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 , або іншу уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про залучення у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000515 від 18.07.2024 та повідомити про результати розгляду заявника.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1