УХВАЛА

01 липня 2025 року

м. Київ

справа № 755/13531/23

провадження № 51-6536ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 травня 2025 року щодо нього,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на указані вище судові рішення щодо нього.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. При цьому, такі вимоги повинні відповідати положенням ст. 436 КПК, які визначають повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Відповідно до її змісту, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

У недотримання положень п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі відсутня вимога до суду касаційної інстанції, яка би відповідала повноваженням цього суду, визначеним ст. 436 КПК, за наслідками розгляду касаційної скарги.

За приписами ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

В недотримання указаної вище норми засуджений до касаційної скарги не додає копій оскаржених ним судових рішень, що є не просто формальним недотриманням приписів ст. 427 КПК, а фактично позбавляє суд касаційної інстанції процесуальної можливості перевірити дотримання особою, що подає касаційну скаргу, вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 цього Кодексу в частині обґрунтування вимог касаційної скарги з огляду на зміст оскарженого судового рішення, з урахуванням того, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень електронний примірник ухвали Київського апеляційного суду від 12 травня 2025 року також відсутній.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Засуджений в касаційній скарзі, серед іншого, вказує, що судами не було враховано дані про його особу, а також невірно встановлено мотив злочину. Проте обґрунтування таким доводам, в аспекті приписів статей 412 - 414 КПК, не наводить. Не зазначає, яких конкретно даних не було враховано судом першої інстанції при оцінці обставин, передбачених ст. 91 КПК, на яких доказах ґрунтуються його твердження про неправильно встановлений мотив інкримінованого кримінального правопорушення, які не були оцінені судами або були оцінені невірно, чи було це предметом перевірки апеляційного суду, якщо так, то яких норм КПК порушено апеляційним судом при перевірці вироку місцевого суду за відповідними доводами сторони захисту, з огляду на межі та порядок апеляційного розгляду, визначені статтями 404, 405 КПК.

Натомість оцінка доказів на предмет їх достовірності, про що йдеться в касаційній скарзі засудженого, з огляду на положення ст. 433 КПК, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Також колегія суддів зауважує, що 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, відповідно, внесено зміни до КПК і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд, при цьому припинено діяльність Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного Суду України.

Однак, усупереч вимог КПК, засуджений звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, яку адресував Верховному Суду України.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. За змістом приписів ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92 Конституції України застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та порядок застосування визначається виключно законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.

Частиною 1 ст. 29 КПК передбачено, зокрема, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою.

За таких обставин при оскарженні до касаційного суду судового рішення скарга має бути викладена українською мовою чи в перекладі на державну мову.

Така позиція узгоджується з правовим висновком, відображеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 вересня 2022 року (справа № 521/12324/18, провадження № 51-5817кмо21).

Натомість касаційна скарга ОСОБА_4 складена недержавною мовою.

Викладені вище недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 вказаного Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Суд звертає увагу, що за наявності відповідних підстав особа, яка звертається з касаційною скаргою, не позбавлена можливості скористатися послугами перекладача в порядку, визначеному Законом України «Про безоплатну правничу допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460-VI та постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання залучення перекладачів (сурдоперекладачів) для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги» від 24 червня 2016 року № 401.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 травня 2025 року щодо нього залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3