Дата документу 27.05.2025 Справа № 334/3373/25
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/452/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/3373/25Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 (з доповненнями) на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 15 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 15 травня 2025 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 13:27 год. 11 липня 2025 року.

Одночасно визначено ОСОБА_8 розмір застави як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання передбачених КПК підозрюваним обов`язків у сумі 242 240 гривень.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу (з доповненнями), в якій просила ухвалу слідчого судді скасувати частково, з урахуванням незначних ризиків, обрати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , встановити помірний розмір застави у межах норм ч.5 ст.182 КПК, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Свої вимоги мотивувала тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК, відсутні та помилково визнані судом першої інстанції обґрунтованими. ОСОБА_8 має постійне місце проживання, де мешкає разом зі своєю матір`ю, яка має 1 групу інвалідності з дитинства та потребує допомоги в господарстві, а також з двома рідними братами, які також мають 1 та 2 групу інвалідності з дитинства, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки та унеможливлює спробу переховуватись від органів розслідування та суду. Однак вказані обставини суд першої інстанції взагалі не взяв до уваги. Наразі всі докази по кримінальному провадженню знаходяться в органах поліції, оскільки були вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного, що спростовує наявність передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК ризику. При цьому захисник вважала, що обшук був проведений незаконно, оскільки під час обшуку було порушено право на захист. Також відсутні докази наявності ризиків, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст.177 КПК. При цьому, звернула увагу на те, що кримінальним кодексом передбачено кримінальну відповідальність за ст.386 КК. Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, то слідчий суддя не повинен був брати його до уваги, оскільки це суперечить презумпції невинуватості. Зазначила, що ОСОБА_8 візуально має розлади здоров`я, а саме психіки, та потребує встановлення факту чи страждає він у теперішній час на будь-який психічний розлад і чи здатний він за своїм психічним станом усвідомлювати свої дії та керувати ними. При обранні запобіжного заходу, окрім як тяжкості злочину (який ще не доведений), в повній мірі не врахована особистість підозрюваного і обставини, передбачені ст.178 КПК, а саме те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, є студентом Київського університету Національної академії наук України, має 2 групу інвалідності по зору, має позитивну характеристику та міцні соціальні зв`язки. Крім того, вказала, що суд першої інстанції без жодного обґрунтування встановив максимальний розмір застави. Враховуючи матеріали провадження, зокрема, що ОСОБА_8 є особою з 2 групою інвалідності, є студентом, його молодий вік, відсутність обґрунтованих ризиків, тяжке сімейне становище, тому є підстави для призначення мінімального розміру застави.

Під час апеляційного розгляду захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу (з доповненнями). Прокурор висловив заперечення проти доводів та вимог апеляційної скарги захисника (з доповненнями).

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги (з доповненнями), колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга (з доповненнями) не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий слідчого відділення Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 в межах кримінального провадження №0000033 від 28 листопада 2024 року звернувся до суду з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , якому 14 травня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.358 КК кримінальних правопорушень.

З посиланням на обґрунтованість підозри та наявність передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, слідчий просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.358 КК злочинів та наявність передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, а тому дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, застосувавши до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Положеннями ст.178 КПК визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вищезазначена ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону.

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином перевірені слідчим суддею при розгляді клопотання.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді стосовно того, що докази, які були зазначені в клопотанні, підтверджують обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими та погодився з існуванням ризиків, заявлених у клопотанні, а саме передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК. З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджено матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК, а не факту конкретного їх вчинення.

На існування заявлених ризиків вказує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведення його вини, в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.358 КК, які у відповідності до ст.12 КК є тяжким та нетяжким злочинами відповідно. При цьому санкцією ч.3 ст.332 КК передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років з конфіскацією майна.

Зазначені обставини, на переконання колегії суддів, дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів та невідворотність покарання за їх вчинення в разі доведення його вини буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Посилання захисника на наявність у підозрюваного постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків не спростовує існування передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику.

Крім того, існує ризик того, що підозрюваний може вдатися до спроб знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з тим, що на теперішній час досудовим розслідуванням не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування та не встановлені всі особи, які причетні до вчинення вказаних кримінальних правопорушень.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про незаконність проведеного обшуку за місцем проживання підозрюваного, під час якого були вилучені речі та документи, що стосуються зазначеного кримінального провадження, не є предметом розгляду під час перевірки законності ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу, а тому вказана захисником обставина не впливає висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою та не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні судова колегія звертає увагу на визначену КПК процедуру отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч.1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК).

Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За таких обставин, існує ризик здійснення підозрюваним спроб незаконного впливу на свідків шляхом погроз або вмовлянь з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК підлягають доказуванню.

Посилання захисника на те, що ст.386 КК передбачена кримінальна відповідальність, не спростовує існування вищевказаного ризику у даному кримінальному провадженні.

Перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_8 з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинені злочини, в яких він обґрунтовано підозрюється, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з огляду на те, що на теперішній час досудовим розслідуванням не встановлено всіх осіб причетних до скоєння злочинів, що свідчить про існування передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК ризику.

Також є доведеним існування ризику вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення або продовження кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється, оскільки підозрюваний офіційно не працевлаштований та не має достатнього законного джерела доходу, який здатен забезпечити рівень його життя, а тому в подальшому може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, зокрема й ті, в яких наразі підозрюється, з метою отримання коштів для існування та забезпечення життя.

Ухвалене слідчим суддею рішення ґрунтувалося на сукупності обставин, які мають значення для вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу і відповідає вимогам закону.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на дані, які характеризують особу підозрюваного, не спростовують висновки слідчого судді та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного. При цьому висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Стосовно посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_8 має розлади здоров`я та потребує встановлення факту чи страждає він у теперішній час на будь-який психічний розлад та чи здатний він за своїм психічним станом усвідомлювати свої дії та керувати ними, колегія суддів зазначає, що це питання підлягає з`ясуванню під час проведення досудового розслідування.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті.

Отже, слідчий суддя, враховуючи обставини провадження, ставлення підозрюваного до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, обґрунтованості підозри, встановлення існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, дійшов висновку про необхідність визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з чим погоджується колегія суддів.

Доводи захисника на те, що визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного, не може слугувати підставою для зменшення розміру застави, оскільки внесення застави є правом, а не обов`язком підозрюваного. Крім того, стороною захисту в судовому засіданні не було наведено переконливих доказів, які б вказували на той факт, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є занадто надмірною і у підозрюваного ОСОБА_8 немає можливості внесення визначеного слідчим суддею розміру застави.

Посилання захисника на молодий вік ОСОБА_8 , а також на те, що він має 2 групу інвалідності, є студентом, має тяжке сімейне становище, не може слугувати підставою для зменшення розміру застави.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для зменшення розміру застави відсутні, оскільки менший розмір застави не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 із визначенням розміру застави та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 (з доповненнями) залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 15 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4