Справа № 697/1574/25
Провадження № 1-кп/697/167/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку у кримінальному провадженні №1 2025 25 від 10.06.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженеця м. Черкаси Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, особою з інвалідністю не являється, раніше судимого:

08.02.2006 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309, ч. З ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

25.09.2015 Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

25.08.2016 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. З ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

06.09.2016 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. З ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

16.12.2021 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

13.03.2023 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 395, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 10 місяців позбавлення волі,

02.06.2023 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 395 КК України арешту строком на 3 місяці з урахуванням ст. 72 ч. 1 КК України вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від13.03.2023 вирок призначене покарання до відбуття 1 року 11 місяців позбавлення волі; 21.11.2024 звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння,

маючого у відповідності до ст. 89 КК України не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість,-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_3 , щодо якого ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.04.2025 встановлено адміністративний нагляд строком на один рік із наступними обмеженнями: заборона виїзду та/або обмежити часу виїзду в особистих справах без дозволу відділу поліції № 1Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області; заборона виходу з місця постійно проживання ( АДРЕСА_2 ) в період часу з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня; зобов`язання з`являтись на реєстрацію до відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області чотири рази на місяць кожну п`ятницю з 08:00 до 17:00 год.. Однак, ОСОБА_3 , будучи ознайомленим 04.04.2025 з вказаною ухвалою суду та встановленими йому обмеженнями, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від адміністративного нагляду, всупереч вимогам ст. ст. 9, 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», 06.04.2025, самовільно, без дозволу відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, не повідомляючи поліцейських відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, які здійснюють за ним адміністративний нагляд, про свій виїзд за межі району проживання, залишив місце свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та виїхав за межі району свого проживання до м. Жмеринка Вінницької області, де перебував до 07.05.2025, і таким чином, порушив правила адміністративного нагляду, встановлені ухвалою суду.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 395 КК України, тобто самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Формулювання статті (частин статті) КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Стаття 395 КК України: самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі, - караються штрафом від п`ятидесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до двох років.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Частиною 2 ст. 12 КК України встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Отже, враховуючи, що санкцією ст. 395 КК України передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до двох років, то кримінальне правопорушення за ст. 395 КК є кримінальним проступком.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

В обвинувальному акті прокурором в порядку ч. 1 ст. 302 КПК України зазначене клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , яка складена в присутності захисника ОСОБА_4 , в якій обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість в інкримінованому йому проступку, якою він погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надали згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ч. 2 ст. 382 КПК, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідне письмове клопотання та заява, суд, вивчивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження).

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Оцінені судом додані до обвинувального акта матеріали також дають підстави для висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , про винуватість останнього у його вчиненні, про наявність фактичних підстав для визнання ним винуватості та про відповідність встановлених органом досудового розслідування обставин наявним матеріалам досудового розслідування та формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 395 КК України, тобто у самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як відомості, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, до категорії осіб які мають інвалідність не належить, за місцем проживання характеризується негативно, офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше неодноразово судимий, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що вчинене правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, найменш тяжким в ієрархії кримінальних правопорушень, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 , будучи особою раніше судимою за вчинення умисних злочинів, не зробив належних висновків та продовжив злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання у разі призначення найменш суворого покарання із передбачених законом за вчинення передбаченого ст. 395 КК України кримінального правопорушення.

Стаття 395 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до двох років. Розмір штрафу відповідно до ч. 1 ст. 53 КК України визначається судом з урахуванням майнового стану винного. Однак обвинувачений ОСОБА_3 не працевлаштований, відомостей про вид і розмір його доходів матеріали справи не містять, тому суд вважає недоцільним застосовувати для виправлення обвинуваченого покарання у виді штрафу, оскільки існують обґрунтовані підстави вважати, що призначене судом покарання не буде виконане.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а більш суворий вид покарання із числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, а також того, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за умисні злочини, однак визнав вину і щиро розкаявся, суд призначає йому покарання за ст. 395 КК України у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що сприятиме досягненню передбаченої ст. 50 КК України мети покарання, і повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Підстав для застосування положень статей 69,69-1 КК України судом не встановлено.

Суд вважає, що призначене покарання ОСОБА_3 відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувалися і обранню не підлягають.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

З цих підстав та керуючись статтями 368, 370-371, 373-376, 381,382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 26.06.2025.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1