Пересипський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кс/523/5482/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , та заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду скаргу останньої особи на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілою в кримінальному провадженні №0003301 від 19 серпня 2025 року, за ознаками ч.3 ст.127 КК України,

в с т а н о в и в:

29 серпня 2025 року до Пересипського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілою в кримінальному провадженні №0003301 від 19 серпня 2025 року, за ознаками ч.3 ст.127 КК України, розпочатому за заявою першої особи від 04 серпня 2025 року про вчинення співробітниками Відділення поліції №2 Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області, на її думку, катування першої особи 01 квітня 2025 року біля входу до будівлі зазначеного органу поліції.

ОСОБА_3 зазначає, що стала обізнаною із оскаржуваним рішенням слідчого лише 26 серпня 2025 року, що не спростовано слідчим, у зв`язку із чим необхідно визнати, що заявником дотримано десяти денний строк звернення із скаргою до слідчого судді.

Одночасно ОСОБА_3 просить слідчого суддю зобов`язати слідчого визнати її потерпілою.

Слідчий та прокурор процесуальний керівник в кримінальному провадженні №0003301 від 19 серпня 2025 року, за ознаками ч.3 ст.127 КК України, будучи повідомленими про час і місце судового розгляду шляхом направлення засобом електронного зв`язку ухвали про відкриття провадження за скаргою, до суду не прибули, про поважність причини неявки не повідомили, письмових клопотань про відкладення судового розгляду не подали, у зв`язку із чим, з метою дотримання розумного строку розгляду скарги, слідчий суддя розглянув її у відсутність слідчого та прокурора, на підставі наявних в матеріалах скарги матеріалів, а також спрямованих слідчим через канцелярію матеріалів вищезазначеного кримінального провадження.

Дослідивши скаргу з додатками, матеріали кримінального провадження №0003301 від 19 серпня 2025 року, за ознаками ч.3 ст.127 КК України, отримавши пояснення ОСОБА_3 в підтримку скарги, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до положень ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як вбачається із письмової заяви ОСОБА_3 про злочин від 04 серпня 2025 року ОСОБА_3 зазначає про спричинення їй 01 квітня цього ж року співробітниками правоохоронного органу тілесних ушкоджень, а також застосування до неї психологічного насильства.

Одночасно ОСОБА_3 надала слідчому як копію акту судово-медичного дослідження (обстеження) №431/25 від 08 квітня 2025 року, з якого вбачається виявлення на тілі легких тілесних ушкоджень у вигляді трьох синців, що могли бути їй спричинені 01 квітня 2025 року, так і консультативні висновки медичних спеціалістів.

Постановою слідчого ОСОБА_4 від 22 серпня 2025 року було прийнято рішення про відмову ОСОБА_3 у визнанні потерпілою в кримінальному провадженні №0003301 від 19 серпня 2025 року, за ознаками ч.3 ст.127 КК України, що фактично обґрунтовано відсутністю доказів, які б підтверджували спричинення заявнику моральної або матеріальної шкоди та надали б можливість дійти об`єктивного висновку про завдання їй такої шкоди.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням слідчого, заявник у змісті скарги та усних поясненнях посилається про первинне зазначення в заяві про злочин на обставини застосованого до неї насильства, а також про існування вищезазначених медичних документів.

Об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.127 КК України (катування), передбачає існування будь-якого умисного діяння, спрямованого на заподіяння особі сильного фізичного болю чи морального страждання, вчиненого з метою примусити її чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати інформацію чи зізнання, або з метою покарати її чи іншу особу за дії, вчинені нею або іншою особою чи у вчиненні яких вона або інша особа підозрюється, або з метою залякування її або інших осіб.

Таким чином, вищезазначені протиправні дії вчиняються саме щодо потерпілої особи, а тому слідчий в першу чергу зобов`язаний з`ясувати як персоніфікацію такої особи, так і характер та розмір спричиненої їй шкоди.

Надані ОСОБА_3 матеріали прямо вказують на можливе спричинення їй 01 квітня 2025 року тілесних ушкоджень, а також застосування психологічного насильства, а матеріали кримінального провадження №0003301 від 19 серпня 2025 року, за ознаками ч.3 ст.127 КК України, не містять спростування цього, будь-яких даних про можливе набуття статусу потерпілого будь-якою іншою особою, або ж закриття провадження за відсутністю події чи складу вищезазначеного кримінального правопорушення.

Окрім того, оскаржувана постанова слідчого також не містить обґрунтування того, чому слідчим не було враховано акт судово-медичного обстеження, консультативні висновки медичних спеціалістів стосовно ОСОБА_3 , а також зміст первинної заяви про злочин в частині конкретного зазначення заявницею діянь, можливо вчинених щодо неї правоохоронцями.

З урахуванням викладеного слідчий суддя вважає, що постанова слідчого підлягає скасуванню з підстави неврахування та не спростування протилежних доводів ОСОБА_3 .

Водночас, аналіз змісту ч.5 ст.55 КПК України свідчить про те, що під час досудового розслідування саме слідчий повноважний вирішувати питання, пов`язані з визнанням особою потерплою, або відмовою в такому визнанні. Слідчий суддя, навіть позитивно розглядаючи можливу скаргу заявника на постанову слідчого чи прокурора про відмову у визнанні особи потерпілою, не вправі зобов`язувати останніх вчиняти конкретні дії (зокрема, залучати особу як потерпілу, надавати їй пам`ятку про права та обов`язки потерпілої, допитати її як потерпілу), оскільки такі рішення за своєю суттю свідчать про фактичне втручання в процесуальні повноваження слідчого (правова позиція постанови ККС ВС від 01 грудня 2022 року в справі №522/7836/21).

Керуючись ст.ст.55,303-309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілою в кримінальному провадженні №0003301 від 19 серпня 2025 року, за ознаками ч.3 ст.127 КК України, розпочатому за заявою першої особи від 04 серпня 2025 року про вчинення співробітниками Відділення поліції №2 Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області, на її думку, катування першої особи 01 квітня 2025 року біля входу до будівлі зазначеного органу поліції - скасувати.

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0003301 від 19 серпня 2025 року, за ознаками ч.3 ст.127 КК України, повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання її потерпілою в порядку ст.55 КПК України.

В задоволенні іншої частини скарги ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1