У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.04.2025 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізької області Мелітопольського району с. Шелюги, громадянина України, не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 307 КК України,

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.06.2025 року включно з визначенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 грн.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

підозрюваний: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. У випадку відмови у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, просить постановити нову ухвалу, якою визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.06.2025 року включно з визначенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

Зазначає, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не було доведено.

Також захисник зазначає, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей, частково втратив працездатність під час здійснення заходів по захисту України, тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, на думку захисника, буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Окрім того, на думку захисника, слідчим суддею визначений необґрунтовано великий розмір застави, який є завідома непомірним для підозрюваного.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № № 0000656 від 23.01.2025.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він, перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого ВКП Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, будучи службовою особою правоохоронного органу, вчинив сукупність злочинів, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів і ті ж дії вчинені повторно, за таких обставин: ОСОБА_6 не пізніше 03.03.2025, незаконно придбав наркотичний засіб канабіс який незаконно зберігав з метою подальшого збуту. При цьому, ОСОБА_6 став підшукувати покупців наркотичного засобу, пропонувати його придбати мешканцям м. Миколаєва, у тому числі ОСОБА_8 .

03.03.2025 ОСОБА_6 , попередньо домовившись з ОСОБА_8 про придбання останнім у нього наркотичного засобу канабісу у кількості 300 грам за ціною 200 гривень за 1 грам, на загальну суму 60000 гривень, діючи умисно, з корисливих мотивів, повідомив, засобами мобільного зв`язку, ОСОБА_8 про необхідність його прибуття до будівлі розташованої за адресою м. Херсон вул. Полковника Кедровського, 22, куди ОСОБА_6 незаконно перевіз наркотичний засіб канабіс та приховав на автобусній зупинці. Діючи за вказівкою ОСОБА_6 , того ж дня о 17 год 03 хв. ОСОБА_8 прибув за вказаною адресою, де на автобусній зупинці виявив та вилучив полімерний згорток в якому знаходилась речовина рослинного походження, яка є наркотичним засобом канабісом, який віднесений до наркотичних засобів та рослин обіг яких обмежено, маса канабісу, в перерахунку на суху речовину становить 242,83 грамів.

В подальшому, ОСОБА_8 , продовжуючи діяти за вказівкою ОСОБА_6 , 04.03.2025 прибув до м. Миколаїва, та о 16 год. 35 хв. зустрівся з ОСОБА_6 в кав`ярні «Кофе Гоу», розташованій за адресою м. Миколаїв вул. Миру 1/1 де ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_8 в якості оплати за наркотичний засіб канабіс грошові кошти у сумі 60000 гривень, шляхом передачі з рук в руки, тим самим незаконно збув наркотичний засіб ОСОБА_8 .

Крім того 07.03.2025 ОСОБА_6 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, попередньо домовившись з ОСОБА_8 про придбання останнім у нього наркотичного засобу канабісу у кількості 200 грамів, за ціною 200 гривень за 1 грам, на загальну суму 40000 гривень, діючи умисно, з корисливих мотивів, повідомив ОСОБА_8 про необхідність його прибуття до кав`ярні «Кофе Гоу», розташованій за адресою м. Миколаїв вул. Миру 1/1.

Далі, ОСОБА_6 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконний збут наркотичного засобу, незаконно перевіз в автомобілі марки Опель Інсігнія, з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , який перебував у його користуванні, наркотичний засіб канабіс до вказаної кав`ярні «Кофе Гоу» де зустрівшись 07.03.2025 о 19 год. 40 хв. з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , отримав від ОСОБА_8 в якості оплати за наркотичний засіб канабіс грошові кошти у сумі 40000 гривень, шляхом передачі з рук в руки. Після чого разом з ОСОБА_8 підійшли до припаркованого поруч з вказаною кав`ярнею автомобілю марки Опель Інсігнія, з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , з якого ОСОБА_6 дістав та передав ОСОБА_8 полімерний пакет з завчасно розфасованою речовиною рослинного походження, яка є наркотичним засобом канабісом, який віднесений до наркотичних засобів та рослин обіг яких обмежено, з масою канабісу в перерахунку на суху речовину 184,21 грамів, тим самим незаконно збув наркотичний засіб ОСОБА_8 .

11.04.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 307 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000656 від 23.01.2025.

Зауважено, що 11.04.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 307 КК України.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях. Підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також, зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених п.1 -5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що існує ризик того, що ОСОБА_6 розуміючи наслідки вчиненого, зважаючи на покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді і щодо наявності таких ризиків, як ризики знищення (спотворення) доказів, незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню, враховуючи, що підозрюваний був службовою особою правоохоронного органу, а отже може активно вчиняти дії на нівелювання результатів слідчих дій, впливати на свідків з метою зміни останніми свідчень та перешкоджати виявленню джерел надбання наркотичних засобів.

Окрім того, є наявним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, з огляду на те, що підозрюваний на протязі певного часу займається збутом особливо небезпечних наркотичних речовин, злочини вчинені з корисного мотиву, стосовно великих сум грошових коштів та наркотичних засобів, на території двох областей, на цей час досудовим розслідуванням не встановлено хто саме є постачальником вказаних речовин, кримінальне правопорушення було припинено не з власної волі підозрюваного, а працівниками правоохоронних органів.

За такого, не є слушними доводи апелянта відносно того, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України

Враховуючи фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, відомості про особу підозрюваного, а також встановлені ризики, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Тому не є слушними твердження захисника, що зважаючи на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, частково втратив працездатність під час здійснення заходів по захисту України, то до нього може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Що стосується розміру застави, з яким не погоджується сторона захисту, то слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність визначення застави в сумі 1 514 000 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку колегії суддів, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Так, при визначенні розміру застави стосовно підозрюваного, слідчим суддею було враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та особу підозрюваного, обставини вчинення кримінального правопорушення, його майновий стан, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно визначив розмір застави, який, з урахуванням наведених ризиків і особи підозрюваного, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, забезпечити його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

З огляду на наведене апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.04.2025 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: