Справа № 344/3388/23
Провадження № 1-кп/344/321/25
У Х В А Л А

01 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16 липня 2025 року продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 13 вересня 2025 року включно.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на строк 60 днів, яке попередньо вручено обвинуваченому та захиснику. Підтримуючи подане клопотання, мотивував наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинити інше або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_8 обвинувачується.

Обвинувачений ОСОБА_8 вважав доводи, наведені прокурором на обґрунтування доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, безпідставними. Просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, а в разі задоволення клопотання прокурора визначити розмір застави.

Захисник ОСОБА_5 вважав, що прокурором не надано жодного доказу на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Підтримав думку обвинуваченого ОСОБА_8 , просив врахувати наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 постійного місця проживання до затримання та змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підтримали позицію захисника ОСОБА_5 і обвинуваченого ОСОБА_8 .

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, в тому числі дані, що характеризують ОСОБА_8 , його вік, стан здоров`я та майновий стан, наявність постійного місця проживання, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Івано-Франківського міського суду від 22.06.2022 за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, суд враховує, що обвинуваченому ОСОБА_8 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 3 ст. 307 КК України, що є особливо тяжкими злочинами, під час відбування покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком суду, що переконливо свідчить по наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України - вчинення іншого або продовження вчинення кримінальних правопорушень.

Враховуючи суспільну небезпечність дій, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , санкції ч. 2 ст. 255-1, ч. 3 ст. 307 КК України, що інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_8 , є об`єктивні підстави вважати, що на даний час існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України переховування від суду, що призведе до порушення розумних строків судового розгляду, належного дотримання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.

Суд враховує, що на даному етапі судового провадження не допитано свідків у даному кримінальному провадженні, а тому, зважаючи на безпосередність дослідження доказів, вважає, що на даний час існує ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконний вплив на учасників судового провадження свідків.

Крім того, суд враховує, що ризик у свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для судового провадження подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, згідно якої, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Обставини, що слугували підставою обрання 18 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінилися, інших обставин, котрі давали б підстави до зміни чи скасування запобіжного заходу, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнім для забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, а тому запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_8 слід продовжити.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 369-372, ч.2 ст.392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити. Застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою продовжити до 30 жовтня 2025 року включно.

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» та вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_10