Справа № 136/1380/25
провадження №1-кс/136/273/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Липовець, заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №136/1380/25,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про відвід слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 від участі у розгляді його скарги на постанову слідчого про часткову відмову в задоволенні клопотання від 26.06.2025 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000165 від 26.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, мотивуючи тим, що у ході розгляду даної скарги у нього виникли об`єктивні сумніви в об`єктивності та неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 , оскільки ним допущено рід системних порушень норм КПК України, що унеможливлює справедливий розгляд справи та ухвалення законного судового рішення, зокрема:

- слідчим суддею в установленому законом порядку не розглянуті та не прийняті процесуальні рішення за ініційованих ним понад десяти заяв;

- не було належним чином повідомлено прокурора про розгляд скарги, участь якого є обов`язковою;

- не витребувано докази, які безпосередньо підтверджують чи спростовують легітимність оскаржуваної ним постанови слідчого;

- допущено неналежне повідомлення його про розгляд скарги та проігноровано, що він являється багатодітним батьком, залишено без розгляду ініційовані ним заяви про проведення судових засідань в режимі відкоконференції.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав заявлений відвід слідчому судді ОСОБА_4 , вказуючи на незгоду із його діями та рішеннями в межах розгляду скарги на постанову слідчого про часткову відмову в задоволенні клопотання від 26.06.2025 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000165 від 26.06.2025.

Слідча ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд заяви про відвід судді за її відсутності.

Слідчий суддя ОСОБА_4 , будучи повідомленим в установленому законом порядку про розгляд заяви, в судове засідання не з`явився, не виявив бажання давати пояснення, заяв та клопотань не надав.

З огляду на викладене, слідчий суддя не вбачав правових підстав для відкладення розгляду заяви.

Заслухавши заявника в межах доводів його заяви про відвід слідчому судді, за відсутності будь-яких доказів доданих до заяви, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Перелік підстав, за наявності яких суддя, слідчий суддя підлягає відводу, визначено ст. ст. 75, 76 КПК України.

Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1ст. 75КПК України слідчий суддя, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно із ч. ч. 1, 2, 5 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Частиною 5 ст. 9 КПК України встановлено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) звертає увагу, що безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто, чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії").

У рішенні у справі "Кіпріану проти Кіпру" ЄСПЛ констатовано, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства"). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії") (Постанова колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року, справа N 277/599/15-к).

Відповідно до пункту 81 рішення ЄСПЛ "Салов проти України" "неупередженість" у сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Згідно пунктів 2.1, 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XX чергового з`їзду суддів України 18.09.2024, встановлено, що суддя заявляє самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом. У разі виникнення сумнівів у судді щодо його неупередженості у результаті розгляду справи суддя має право заявити самовідвід. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.

Зі змісту вказаних норм слід дійти висновку, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді, обставини, повинні бути доведеними, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу (самовідводу).

Наведененими нормами на суддю також покладено відповідальний обов`язок не усуватися від справи в спірній ситуації, здійснювати належну перевірку фактів, його відвід (самовідвід) повинен супроводжуватися виключно достовірними доказами, а не припущеннями. Особиста безсторонність суду презюмується державою, поки не надано доказів протилежного. Такий підхід свідчать про те, що судове рішення у справі, яке ухвалюватиметься суддею, не буде надалі скомпрометовано, а зазначені вимоги покликані забезпечити впевненість сторін у тому, що їхню справу вирішує неупереджений та об`єктивний суддя, який штучно не самоусунувся від вирішення справи.

Недотримання вказаних вимог може свідчити про недосконалість інституту відводу судді в процесуальному праві України.

Як вбачається із поданої заяви про відвід, заявник ОСОБА_3 вважає, що наявні обставини, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності слідчого судді ОСОБА_4 , що пов`язані із вчиненням чи не вчиненням відповідних процесуальних дій чи прийняття рішень, у провадженні за його скаргою, в якій розгляд ще триває, зокрема: не вирішення поданих ним заяв; не витребування доказів, не забезпечення участі прокурора в судовому засіданні та його участі в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердив, що заява про відвід слідчого судді ОСОБА_4 зводиться до незгоди з процесуальними діями та рішеннями слідчого судді ОСОБА_4 при розгляді скарги, який ще триває.

Розглядаючи заявлені доводи для відводу, суддя виходить із того, що при визначенні існування у даній справі законних підстав сумніватися в неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 , позиція заявника, який заявляє відвід має важливе але не вирішальне значення, при цьому важливість питання акцентується на наявності фактів, що дають можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Сумнів в неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу, що є неприпустимим, тоді як основним обов`язком судді є здійснення судочинства.

Таким чином, у цьому конкретному випадку, не встановлено обставин, які б викликали розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів в неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 під час розгляду скарги заявника на постанову слідчого про часткову відмову в задоволенні клопотання від 26.06.2025 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000165 від 26.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, жодних доказів на підтвердження обставин зазначених у заяві заявником не надано, а судом не встановлено, тоді як розгляд скарги не завершено.

Окрім того, згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Приймаючи до уваги те, що заявлений відвід судді не містить викладу обставин, які б достовірно свідчили про наявність підстав, передбачених ст. ст. 75-76 КПК України, та обґрунтованих доводів про упередженість слідчого судді ОСОБА_4 , зводяться до негоди із його рішеннями, що можуть бути оскаржені в установленому законом порядку за наслідками ухвалення остаточного судового рішення за скаргою, тому суд дійшов висновку, що заява про відвід слідчому судді ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 309 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги на постанову слідчого про часткову відмову в задоволенні клопотання від 26.06.2025 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000165 від 26.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6