ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Хаджибейського районного суду м. Одеси, обвинувальний акт у кримінальному провадженні ЄРДР №0003277 від 22.10.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, зі слів працевлаштований в ФОП « ОСОБА_6 » водієм експедитором, не одружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

21.10.2019 приблизно о 15 годині 25 хвилин, водій ОСОБА_4 допустив порушення вимог п. п. 2.3 (б), 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:

п.2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважніш, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»:

п.10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечнім і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

п.10.3. «У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мас намір перестроїтися».

Порушення виразились в тому, що 21.10.2019 приблизно о 15 годині 25 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Toyota Prado» реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював рух по дорожньому сухому покриттю проїжджої частин вулиці Академіка Філатова зі сторони вул. Космонавтів в напрямку вулиці Івана та Юрія Лип, не врахувавши дорожню обстановку, в ході руху за кермом транспортного засобу уважним не був, діючи необережно, проявивши злочинну недбалість, в ході здійснення перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод, або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав зміну напрямку руху не давши дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, продовжив зміну руху та допустив зіткнення з мотоциклом марки «Geon X-Road 250» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 навпроти буд.№41 по вул. Ак. Філатова в Малиновському районі м. Одеси. Від контактування з автомобілем мотоцикл марки «Geon X-Road 250» реєстраційний номер НОМЕР_2 впав на асфальт проїзної частини вул. Академіка Філатова.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла марки «Geon X-Road 250» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток лівої гомілки в нижній третині. Вказане ушкодження спричинено дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини кузова легкового автомобіля в умовах ДТП (зіткнення автомобіля та мотоцикла). Відкритий перелом обох кісток лівої гомілки в нижній третині, згідно з п.2.1.3«м» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.) відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

За вище вказаними обставинами, за клопотаннями учасників судового процесу, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, докази у судовому засіданні не досліджувалися.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позицій. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджено, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, які їм зрозумілі.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена поза розумним сумнівом і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 cт.286 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає: щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, якій обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відсутні.

Суд при вирішенні питання відповідальності обвинуваченого звертає увагу на роз`яснення, наведені у п.п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якими передбачено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

А тому, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, який є особою у віці 26 років, з середньо-спеціальною освітою, зі слів працевлаштований в ФОП « ОСОБА_6 » водієм експедитором, не одружений, на обліках нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце мешкання, раніше не судимий.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , йому слід призначити основне покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Вирішуючи питання не застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує доводи обвинуваченого у судових дебатах, те що він дохід отримує виключно від роботи водієм експедитором. На думку суду застосування до ОСОБА_4 додаткового покарання негативно вплине на забезпечення йому життєдіяльності та можливості відшкодування потерпілому завданої шкоди в наслідок ДТП. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні відомості щодо інших притягнень обвинуваченого до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що дає суду підстави зробити висновок про загалом законослухняну поведінку обвинуваченого та можливість досягнення мети виправлення його та попередження вчинення ним нових злочинів без застосування додаткового покарання.

Також, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеня тяжкості вчиненого злочину.

Під час судового провадження потерпілим ОСОБА_7 був заявлений цивільний позов про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь компенсації матеріальної шкоди у розмірі 30 096 грн. 96 коп., та моральної шкоди у розмірі 3000,000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявлений цивільний позов визнав частково, а саме повністю визнав розмір матеріальної шкоди у розмірі 30 096 грн. 96 коп., та частково визнав моральну шкоду.

Цивільний позов в частині матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі у зв`язку із визнанням позовних вимог обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо заявленого по справі цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого суд зазначає наступне.

Згідно ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

ч.3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.9 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Враховуючи вимоги розумності, справедливості і співмірності завданої моральної шкоди, з огляду на ступінь та глибину моральних страждань потерпілого ОСОБА_7 яких він зазнав, конкретних обставин справи, порушення нормального укладу життя, суд знаходить можливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого в якості компенсації за заподіяну йому моральну шкоду суму в розмірі 80,000 грн.

На підставі ст.ст. 118, 122 КПК України суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 у дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення:

-авто-технічна експертиза № 19-7161/7162/7164 від 09.01.2020 року, вартістю 1 570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят ) гривень 00 копійок;

-авто-технічна експертиза №19-7165/7166/7167/7168 від 09.01.2020 року, вартістю 1 413 (одна тисяча чотириста тринадцять ) гривень 00 копійок;

-транспортно трасологічна експертиза №19-7169/7170 від 19.02.2020 року, вартістю 2 615 ( дві тисячі шістсот п`ятнадцять ) гривень 04 копійок;

-авто-технічна експертиза по дослідженню обставин ДТП №256-А від 27.04.2020 року, вартістю 1961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) гривень 40 копійок.

Процесуальні витрати за проведення вказаних експертиз, в сумі 7559 гривень 44 копійки, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає необхідним скасувати арешт з речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2019 року, а саме з автомобіля марки «Toyota Prado», НОМЕР_1 , чорного кольору, 2007 року випуску; мотоцикл марки «Geon X-Road 250», НОМЕР_2 , чорного кольору, 2019 року випуску.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вважає необхідним речові докази по справі: автомобіля марки «Toyota Prado», НОМЕР_1 , чорного кольору, 2007 року випуску; мотоцикл марки «Geon X-Road 250», НОМЕР_2 , чорного кольору, 2019 року випуску повернути законним власникам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 370-371, 373-374, 376-377 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді 5 /п`ять/ років позбавлення волі, без призначенням додатково покарання у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбуття основного покарання, призначеного цим вироком, з випробувальним терміном на 3 /три/ роки, якщо він на протязі цього часу не скоїть нового кримінального правопорушення.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи або навчання;

Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його мешкання.

Строк випробування ОСОБА_4 , а саме випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 20 червня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_4 у дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення:

-авто-технічна експертиза № 19-7161/7162/7164 від 09.01.2020 року, вартістю 1 570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят ) гривень 00 копійок;

-авто-технічна експертиза №19-7165/7166/7167/7168 від 09.01.2020 року, вартістю 1 413 (одна тисяча чотириста тринадцять ) гривень 00 копійок;

-транспортно трасологічна експертиза №19-7169/7170 від 19.02.2020 року, вартістю 2 615 ( дві тисячі шістсот п`ятнадцять ) гривень 04 копійок;

-авто-технічна експертиза по дослідженню обставин ДТП №256-А від 27.04.2020 року, вартістю 1961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) гривень 40 копійок.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної з обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_8 суму матеріальної шкоди що складає 30096 (тридцять тисяч дев`яносто шість гривень) 96 (дев`яносто шість копійок).

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_8 суму моральної шкоди що складає 80000 (вісімдесят тисяч гривень).

Скасувати арешт з речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2019 року, а саме з автомобіля марки «Toyota Prado», НОМЕР_1 , чорного кольору, 2007 року випуску; мотоцикл марки «Geon X-Road 250», НОМЕР_2 , чорного кольору, 2019 року випуску.

Речові докази по справі: автомобіля марки «Toyota Prado», НОМЕР_1 , чорного кольору, 2007 року випуску; мотоцикл марки «Geon X-Road 250», НОМЕР_2 , чорного кольору, 2019 року випуску повернути законним власникам.

На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 діб з моменту проголошення вироку, через Хаджибейський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1