Справа № 461/163/25
Провадження № 1-кс/461/4153/25
УХВАЛА

іменем України

02.07.2025 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю заявника ОСОБА_3 , (в режимі відеоконференцзв`язку), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про повернення тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна. В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 10.06.2025 року відмовлено в накладенні арешту на вилучене під час обшуку майно. Просить повернути вилучене майно та відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду.

Заявник ОСОБА_3 у судовому засідання в режимі відеоконференції зазначив, що виховує трьох неповнолітніх дітей та не проживає у м. Львів, у зв`язку з чим не має можливості прибути до Львова.

Слідчий у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. Подав до суду заяву, відповідно до якої повідомляє, що ОСОБА_3 має право отримати вилучені під обшуку речі і для цього йому слід прибути за адресою: м. Львів, вул. Стрийська,83, каб. 104, до слідчого ОСОБА_4 . Просить проводити розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 1 статті 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого Галицького районного суду м. Львова від 14.05.2025 року у справі 461/163/25 клопотання старшого слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000363 від 25.01.2024, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, - задоволено та надано дозвіл у кримінальному провадженні №0000363 від 25.01.2024 на проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 10.06.2025 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000363 про накладення арешту на майно, вилучене 04.06.2025 р. під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

З суті поданого ОСОБА_3 клопотання вбачається, що останній просить повернути вилучене у нього майно під час проведення обшуку у будинку за місцем його проживання, в накладенні арешту на яке відмовлено слідчим суддею.

Відповідно до положень КПК України повернення вилученого під час обшуку майна можливе двома способами.

Так, особа має право звернутися до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, яка передбачає, що на досудовому провадженні може бути оскаржена зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Також особа має право звернутися до слідчого судді, суду з клопотанням про скасування арешту на майно, як це передбачено ст. 174 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З приводу вилученого під час обшуку майна слідчий суддя має повноваження постановити ухвалу або про накладення арешту, або про скасування арешту.

Як вже було встановлено, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 10.06.2025 року відмовлено в накладенні арешту на майно, вилучене 04.06.2025 р. під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з поданої заяви, ОСОБА_3 просив зареєструвати таку саме як клопотання.

При цьому, з урахуванням наведених вище положень, слідчий суддя зазначає, що вимогами чинного кримінального процесуального законодавства не передбачено розгляд слідчим суддею клопотання про повернення тимчасово вилученого майна.

Згідно з вимогами ст. 303 КПК України заявником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, що полягає, зокрема, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України.

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, слідчий суддя не вбачає за можливим задовольнити клопотання ОСОБА_3 .

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що при розгляді клопотання про скасування арешту на майно не вирішується питання про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. З такими вимогами заявник має право звернутися до суду з позовною заявою, поданою в порядку, передбаченому ЦПК України.

Керуючись ст.ст.131, 170, 173, 174, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , про повернення тимчасово вилученого майна, - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1