Номер провадження: 11-кп/813/1577/25
Справа № 513/181/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , (з доповненнями) на вирок Саратського районного суду Одеської обл. від 07.03.2025 у к/п №0000006 від 03.01.2025 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зоря Саратського р-ну Одеської обл., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням на ОСОБА_7 наступних обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_7 відраховано з дня проголошення вироку 07.03.2025.

Скасовано арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обл. від 17.01.2025. Вирішено питання стосовно долі речових доказів.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 19.12.2024 приблизно о 15 год., знаходячись у господарській будівлі буд. АДРЕСА_2 , побачив технічно несправний транспортний засіб - мотоцикл марки «ИЖ 611400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний на праві приватної власності ОСОБА_10 .

Знаючи, що вказаний транспортний засіб залишений без нагляду, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом для подальшого продажу.

Так, 19.12.2024 приблизно о 15 год. неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході виниклого умислу, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих спонукань, перебуваючи у господарській будівлі буд. АДРЕСА_2 , користуючись відсутністю мешканців будинку, таємно, умисно, шляхом вільного доступу, зняв мотоцикл з викидного упору (ніжки) та шляхом штовхання перемістив з місця його знаходження, чим встановив контроль над транспортним засобом та отримав можливість перемістити його від первинного місцезнаходження на вулицю біля двору будинку.

Після цього ОСОБА_7 , знаходячись у вказаному місці, користуючись допомогою сторонніх осіб, які не були обізнані про злочинний характер його дій, за допомогою металевого тросу, прив`язали викрадений мотоцикл марки «ИЖ 611400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний потерпілому ОСОБА_10 , до мотоциклу марки Урал, який належить ОСОБА_11 , та відбуксирували його до двору буд. АДРЕСА_3 , тим самим незаконно заволодів ним та в подальшому розпорядився викраденим транспортним засобом на власний розсуд.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваним вироком, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність з огляду на залишення судом 1-ої інстанції того, що суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, в силу вимог ч. 1 ст. 22 КК України, може бути особа, яка досягла 16-річного віку, в той час як на момент вчинення інкримінованих дій обвинуваченому ОСОБА_7 виповнилось лише 15 років, внаслідок чого в діянні неповнолітнього ОСОБА_7 відсутній склад вказаного кримінального правопорушення, що виключає його кримінальну відповідальність.

Посилаючись на викладені обставини, заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та к/п №0000006 від 03.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України - закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення; скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обл. від 17.01.2025; речовий доказ - мотоцикл марки «ИЖ 611400», реєстр. номер НОМЕР_1 , належний потерпілому ОСОБА_10 - залишити власнику.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не погодилась із оскаржуваним вироком, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону з огляду на наступні обставини:

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, в силу вимог ч. 1 ст. 22 КК України, може бути особа, яка досягла 16-річного віку, в той час як на момент вчинення інкримінованих дій обвинуваченому ОСОБА_7 виповнилось лише 15 років, внаслідок чого в діянні неповнолітнього ОСОБА_7 відсутній склад вказаного кримінального правопорушення, що виключає його кримінальну відповідальність;

- розгляд кримінального провадження стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 здійснено суддею, який не був уповноважений згідно зі ст. 18 Законом України «Про судоустрій і статус суддів» на здійснення такого провадження стосовно неповнолітніх, оскільки загальний стаж судді ОСОБА_1 на посаді становить менше 5-ти років, що унеможливлює розгляд нею справ стосовно неповнолітніх; до протоколу автоматизованого розподілу справи не долучено копії протоколу або рішення зборів суддів Саратського райсуду Одеської обл. стосовно обрання суддів уповноважених здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх;

- звукозаписи судових засідань місцями відтворюються зі спотвореннями, що зумовлює неможливість чітко встановити анкетні дані обвинуваченого та прослідкувати хід судового засідання.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України - закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 , а також прокурора ОСОБА_6 , які підтримали вимоги своїх апеляційних скарги та просили їх задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону не відповідає з огляду на наступне.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд 1-ої інстанції послався у вироку на досліджені ним відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України зібрані по справі докази, внаслідок чого дійшов висновку про те, що дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 289 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом.

В свою чергу, заслуговують на увагу твердження сторін кримінального провадження з приводу того, що ОСОБА_7 на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України не досяг віку, з якого може настати кримінальна відповідальність за вчинення такого злочину.

За приписами ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

При цьому, суб`єктом кримінального правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 КК України, є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Досягнення встановленого законом віку - одна із загальних умов притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зокрема, положеннями ч. 1 ст. 22 КК України встановлено, що кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося 16 років.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 22 КК України, особи, що вчинили кримінальні правопорушення у віці від 14 до 16 років, підлягають кримінальній відповідальності лише за незаконне заволодіння транспортним засобом, передбачене ч.ч. 2 та 3 ст. 289 КК України.

В цьому контексті колегія суддів приймає до уваги роз`яснення, які містяться в абз. 4 п. 1 Постанови Пленуму ВСУ №1 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005, відповідно до яких суди мають розмежовувати передбачені КК України випадки звільнення від кримінальної відповідальності та випадки, коли відповідно до цього Кодексу вона взагалі неможлива, наприклад, у разі, серед іншого, недосягнення особою віку кримінальної відповідальності (ст. 22 КК України).

На підставі аналізу матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 на момент скоєння ним 19.12.2024 кримінально караного діяння, а саме незаконного заволодіння транспортним засобом - мотоциклом «ИЖ 611400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належним потерпілому ОСОБА_10 , виповнилось лише 15 років.

З урахуванням викладених обставин, на момент вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, останній не досяг 16-річного віку, тобто віку, з якого може настати кримінальна відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Відтак, ОСОБА_7 на момент вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом не був суб`єктом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

В свою чергу, положеннями ч. 1 ст. 11 КК України встановлено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Наведене поняття кримінального правопорушення є формально-матеріальним, що означає, що кримінальним правопорушенням є діяння (дія або бездіяльність), якому властиві такі обов`язкові ознаки: 1) це діяння вчинено суб`єктом кримінального правопорушення; 2) воно є винним; 3) вказане діяння є суспільно небезпечним; 4) відповідне діяння передбачене чинним КК України, тобто є кримінально караним.

Відсутність хоча б однієї з цих ознак вказує на відсутність кримінального правопорушення.

Склад кримінального правопорушення - сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення.

Кожний склад кримінального правопорушення обов`язково складається з наступних елементів: 1) об`єкт кримінального правопорушення (суспільні відносини, предмет кримінального правопорушення; 2) об`єктивна сторона кримінального правопорушення (суспільно небезпечне діяння, злочинні наслідки, причинний зв`язок між діянням та наслідками); 3) суб`єкт кримінального правопорушення (фізична особа, осудність, вік кримінальної відповідальності); 4) суб`єктивна сторона кримінального правопорушення (вина, мотив, мета).

Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу кримінального правопорушення, що виключає кримінальну відповідальність особи.

З урахуванням відсутності в суспільно небезпечному діянні, вчиненому ОСОБА_7 , такої обов`язкової ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, як суб`єкт кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 на момент вчинення інкримінованого йому діяння не досяг шістнадцятирічного віку, з якого може настати кримінальна відповідальність за вчинення вищезгаданого злочину, колегія суддів констатує, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, внаслідок чого його кримінальна відповідальність в даному випадку виключається.

Зазначені обставини були залишені поза увагою суду 1-ої інстанції, чим було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню, що є безумовною підставою для скасування обвинувального вироку суду 1-ої інстанції, постановленого стосовно ОСОБА_7 .

В контексті надання оцінки твердженням захисника стосовно відсутності у судді Саратського районного суду Одеської обл. ОСОБА_1 повноважень на розгляд кримінальних проваджень стосовно неповнолітніх, колегія суддів зауважує на тому, що чинним кримінальним процесуальним законом не передбачена необхідність долучення до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями копії рішення зборів суддів суду стосовно обрання суддів, уповноважених на здійснення кримінального провадження стосовно неповнолітніх осіб.

Водночас, в матеріалах кримінального провадження, наявних у розпорядженні суду апеляційної інстанції, відсутні відомості стосовно стажу роботи судді ОСОБА_1 на посаді.

Натомість, під час судового розгляду кримінального провадження ні у обвинуваченого ОСОБА_7 , ні у його законного представника та захисника ОСОБА_9 не було сумнівів стосовно наявності у судді ОСОБА_1 повноважень на розгляд кримінальних проваджень стосовно неповнолітніх, будь-яких заяв про відвід зазначеної судді від розгляду кримінального провадження в порядку ст. 80 КПК України учасниками кримінального провадження подано не було.

Що стосується посилань захисника на те, що звукозаписи судових засідань відтворюються із спотвореннями, що унеможливлює встановлення анкетних даних обвинуваченого та ходу судового засідання, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що такі доводи спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження звукозаписами судового засідання, які є повними, такими, що прослуховуються та зі змісту яких можливо достовірно встановити всі анкетні дані обвинуваченого, хід судового засідання та здійснені під час судового розгляду процесуальні дії.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 цієї статті (тобто встановлена відсутність події кримінального правопорушення або відсутність в діянні складу кримінального правопорушення), виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

В свою чергу, вимогами ст. 417 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Частина 9 ст. 100 КПК України передбачає, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

В свою чергу, відповідно до п.п. 5 та 7 зазначеної ч. 9 ст. 100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що постановою слідчого відділення №1 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_12 від 14.01.2025 мотоцикл марки «ИЖ 611400», реєстр. номер НОМЕР_1 , було визнано речовим доказом в зазначеному к/п №0000006 (а.с. 80-81).

В подальшому, ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 17.01.2025 було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт із забороною користування та розпорядження на майно, а саме на вищезгаданий мотоцикл марки «ИЖ 611400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 82).

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, власником зазначеного мотоциклу є потерпілий ОСОБА_10 , при цьому, відповідно до його власноручної розписки, зазначений мотоцикл було передано потерпілому на відповідальне зберігання (а.с. 83).

Відтак, з огляду на вищевикладені положення кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає за необхідне, вирішуючи питання про долю речових доказів в зазначеному кримінальному провадженні, скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обл. від 17.01.2025 та вищезгаданий мотоцикл марки «ИЖ 611400», реєстр. номер НОМЕР_1 , вважати його повернутим власнику - ОСОБА_10 .

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження.

Пунктами 3 та 4 ч. 1 ст. 409 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України встановлено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Враховуючи викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають задоволенню, а оскаржуваний вирок - скасуванню із закриттям к/п №0000006 від 03.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_7 складу зазначеного кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 24, 284, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 413, 417, 419, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційні скарги заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 (з доповненнями) - задовольнити.

Вирок Саратського районного суду Одеської обл. від 07.03.2025, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України - скасувати.

Кримінальне провадження №0000006 від 03.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України - закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_7 складу зазначеного кримінального правопорушення.

Скасувати арешт, накладений на майно, а саме на мотоцикл марки «ИЖ 611400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обл. від 17.01.2025 (справа №495/288/25, провадження №1-кс/495/110/25).

Речовий доказ - мотоцикл марки «ИЖ 611400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний на праві приватної власності ОСОБА_10 - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_10 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4