У Х В А Л А

Іменем України

про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

16 вересня 2025 рокум. Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садове, Коростишівського району, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, неодруженого, утриманців не має, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.6 ст.153 КК України у кримінальному провадженні №0000206 від 16.07.2025, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні №0000206 від 16.07.2025 року за ч.2 ст.156, ч.6 ст.153 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні №0000206 від 16.07.2025 року, за ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 153 КК України.

Слідством встановлено, що 14.07.2025 близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_5 перебував на території свого домоволодіння за місцем проживання в АДРЕСА_1 , де до нього в гості, з метою обривання ягід, прийшли знайомі йому малолітні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на вчинення розпусних дій щодо малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення розпусних дій щодо малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , 14.07.2025 близько 18 год. 20 хв., ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, порушуючи нормальний розвиток малолітніх осіб, які внаслідок свого малолітства не інформовані щодо сутності відносин між статями та не усвідомлювали і не розуміли характеру та змісту вчинюваних відносно них дій, використовуючи таким чином їх безпорадний стан, запросив малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до кімнати свого будинку за вказаною адресою, де оголив свої статеві органи та вчинив акт онанізму в присутності малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також спонукав малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вчиняти акт онанізму разом з ним, тим самим вчинив розбещення малолітніх.

Надалі, 14.07.2025 близько 18 год. 30 хв. у ОСОБА_5 , який будучи особою, яка вчинила злочин, передбачений ч.2 ст. 156 КК України, знаходився за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , разом з малолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та достовірно знав, що останній є малолітнім, виник злочинний умисел направлений на вчинення стосовно останнього насильницьких дій сексуального характеру, не пов?язаних із проникненням в його тіло.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у вказаний день, час та місці, ОСОБА_5 , порушуючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, діючи з прямим умислом, із сексуальних мотивів, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вчиняє дії сексуального характеру щодо малолітньої особи, якій виповнилося лише 10 років, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись у приміщенні кімнати житлового будинку в АДРЕСА_1 , переконавшись у відсутності осіб, які могли б йому завадити, розуміючи, що ОСОБА_10 внаслідок свого малолітства не інформований щодо сутності відносин між статями та не усвідомлював і не розумів характеру та змісту вчинюваних відносно нього дій, використовуючи таким чином його безпорадний стан, вчинив сексуальне насильство відносно останнього, а саме словесно примусив малолітнього ОСОБА_9 торкатися статевих органів ОСОБА_5 , тим самим задовольняючи свою статеву пристрасть та посягаючи при цьому на нормальний психічний та фізичний розвиток малолітнього ОСОБА_9 .

24.07.2025 ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

24.07.2025 слідчим суддею Коростишівського районного суду ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.09.2025.

29.07.2025 ОСОБА_5 оголошено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст.153 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є відповідно тяжким та особливо тяжким злочинами.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст.153 КК України, орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п.п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність продовження застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий та прокурор під час судового розгляду клопотання повністю підтримали та просили задовільнити з мотиві та підстав, що в ньому вказані.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 , заперечували проти задоволення клопотання та просили слідчого суддю пом`якшити запобіжний захід до цілодобового домашнього арешту. Захисник просив врахувати особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, є особою похилого віку.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання, та додані до нього докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За привилами ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так ч.1 ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час судового розгляду встановлено, СУ ГУНП в Житомирській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000206 від 16.07.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 153 КК України.

24.07.2025 ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

24.07.2025 слідчим суддею Коростишівського районного суду ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.09.2025.

Підставою застосування запобіжного заходу стала обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкриміновано йому на той час кримінального правопорушення та наявність ризиків передбачених пунктами 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

29.07.2025 ОСОБА_5 оголошено про зміну раніше повідомленої підозри та наразі йому інкримінуються кримінальні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст.153 КК України.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Слідчий суддя вважає, що підозра ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст.153 КК України, є обгрунтованою "поза розумним сумнівом" та підтверджується:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_11 від 16.07.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 16.07.2025;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_12 від 16.07.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 16.07.2025;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 17.07.2025;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 17.07.2025;

-протоколом огляду предметів (мобільного телефону) від 18.07.2025;

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_14 від 21.07.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 21.07.2025;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 21.07.2025;

- іншими зібраними у кримінальному провадженні матерілами;

Щодо ризиків на які посилається прокурор.

У поданому клопотанні слідчий вказав на наявність ризиків, передбачених п. 1,2,3,4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного ОСОБА_15

- переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

- знищити, сховати будь які речі, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинення інших кримінальних правопорушень.

Щодо можливості переховування (ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України)

Слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою ( на що також посилався захисник під час розгляду даного клопотання) , проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а також, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння. Так, ЄСПЛ з прав людини в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії», зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого (ч.2 ст.156 КК України - тяжкий злочин) та позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі (ч.6 ст.153 КК України - особливо тяжкий злочин) .

Усвідомлюючи яке покарання може понести ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, він може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування чи суду і цей ризик є доволі високим, оскільки навіть в умова воєнного стану він може виїхати за кордон оскільки його вік не обмежує його в перетині кордону.

Варто також зазначити те, що підозрюваний ОСОБА_5 не одружений, не має утриманців, за місцем своєї офіційної реєстрації не проживає. Наявність лише пенсії та поважного віку - 65 років не свідчить, що він має стійкі соціальні зв?язки.

Щодо знищити, сховати будь які речі, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (ризик передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України);

Слідчий суддя вважає, що ризик сховати чи спотворити якусь з речей, що має значення уданому кримінальному провадженні передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України наразі відпав. У кримінальному провадженні допитано свідків, потерпілих, вилучено телефони та здійснено їх огляд.

Ризики передбачені п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя вважає таким що продовжують існувати. оскільки ОСОБА_5 може спробувати впливати на потерпілих, які є малолітніми та свідків, які являються односельчанами підозрюваного, щоб змусити їх відмовитися від показів наданих в межах кримінального провадження.

Так і ризик перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню зберігається, оскільки підозрюваний може не з`являтися на виклики слідчого чи суду з метою затягування кримінального провадження.

Також продовжує існувати ризик передбачений п.5 ч.2 ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_5 може продовжити вчиняти злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості оскільки він підозрюється у вчиненні ряду злочинів вчинених протягом короткого проміжку часу та ще й відносно малолітніх. При цьому підозрюваний є особою похилого віку, мав би стояти на захисті малолітніх, навчати їх, а не вчиняти дії, що підпадають під ознаки тяжких злочинів проти статевої недоторканості.

Все це, в своїй сукупності, дозволяє слідчому судді дійти висновків, що станом на 16.09.2025 продовжують існувати ризики передбачені п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому їх достатньо обгрунтувати, а не констатувати чи довести фактично.

Отже, слідчим та прокурором доведено слідчому судді, що наразі продовження утримання ОСОБА_5 саме під вартою є виправданим та жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти ризикам, що продовжують існувати, а тому клопотання прокурора слід задовільнити.

Задоволення клопотання прокурора виключає можливість задоволення клопотання сторони захисту про пом`якшення запобіжного заходу, оскільки навіть цілодобовий домашній арешт не здатен запобігти тим ризикам, що існують.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

ОСОБА_5 утримується під вартою з 24.07.2025 (менше 2 місяців), строк досудового розслідування продовдено слідчим суддею Корольовського районного суду м.Житомира до 24.11.2025 про що свідчить ухвала від 15.09.2025 у справі №296/10256/25 отже він може утримуватися під вартою не довше ще 60 днів тобто, 14.11.2025

Щодо альтернативного запобіжного заходу.

За приписами ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюють у вчиненні злочину за ч. 6 ст.153 КПК України "Сексуальне насильство"

Слідчий суддя вважає за необхідне скористатися своїм правом та не обирати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, як те передбачено п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 184, 193-194, 196-197, 199, 205, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовіольнити.

Продовжити застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.11.2025 (включно), без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання сторони захисту про пом`якшення запобіжного заходу до цілодобового домашнього арешту - відмовити

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали та оголошено 17.09.2025

Слідчий суддя ОСОБА_1