Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 333/4946/25

провадження № 51-3123ск25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу судді Запорізького апеляційного суду від 08 липня 2025 року,

встановив:

слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ухвалою від 23 червня 2025 року відмовив ОСОБА_4 у задоволенні його скарги на бездіяльність посадових осіб ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

ОСОБА_4 зазначену ухвалу оскаржив до суду апеляційної інстанції.

Суддя Запорізького апеляційного суду ухвалою від 08 липня 2025 року на підставі

ч. 3 ст. 399 КПК України повернув апеляційну скаргу ОСОБА_4

ОСОБА_4 , не погоджуючись із постановленим судом апеляційної інстанції рішенням, звернувся до Суду з касаційною скаргою.

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, Суд уважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 необхідно відмовити з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ч. 3 ст. 307, частин 1, 2 ст. 309 КПК України, з урахуванням рішення Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17 червня 2020 року, визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку.

Частиною 2 ст. 396 КПК України визначено, що в апеляційній скарзі зазначаються: 1) найменування суду апеляційної інстанції; 2) прізвище, ім`я та по батькові (найменування), місце проживання (перебування) особи, яка подає апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив; 4) вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; 5) клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів; 6) перелік матеріалів, які додаються.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу (ч. 3 ст. 407 КПК України).

Так, суддя Запорізького апеляційного суду, перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам ч. 2 ст. 396 КПК України, вказав на те, що подана апеляційна скарга не містила обґрунтування незаконності чи необґрунтованості ухвали слідчого судді Комунарського районного суду

м. Запоріжжя від 23 червня 2025 року, викладена у ній вимога не узгоджувалась із передбаченими КПК повноваженнями суду апеляційної інстанції суду, та на підставі ч. 3 ст. 399 КПК України повернув апеляційну скаргу ОСОБА_4 .

При цьому суддя апеляційного суду зазначив, що норми КПК унеможливлюють залишення апеляційної скарги без руху, поданої в порядку ст. 422 КПК України, тому положення частин 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України не можуть бути застосовані до таких апеляційних скарг. Водночас це не виключає можливості повернення таких апеляційних скарг із підстав, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 3 ст. 399 КПК України.

Вказана позиція узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 листопада

2019 року у справі № 686/24639/17 (провадження № 51-5496 кмо 18), в якому зазначено, що під час апеляційного перегляду рішень слідчих суддів апеляційний суд не вправі ухвалювати рішення про залишення апеляційної скарги без руху та про її повернення, якщо особа не усунула недоліків, оскільки положення ст. 398, частин 1, 2 та п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК застосовуються до апеляційних скарг, поданих на судові рішення, передбачені частинами 1, 2 ст. 392 КПК України, а що стосується оскарження судових рішень, передбачених ч. 3 ст. 392 цього Кодексу

(ухвали слідчого судді), то застосуванню підлягають положення ст. 422 КПК України.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з таким висновком судді Запорізького апеляційного суду, вважає його достатньо вмотивованим, а ухвалу від 08 липня 2025 року - такою, що повністю відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає

Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що обґрунтовані підстави для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 відсутні, томуу відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

ухвалив:

відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу судді Запорізького апеляційного суду від 08 липня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3