Провадження № 1-кп/127/745/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, відомості про які внесено 11 червня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000943,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області 03.07.2025 року надійшов обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 364-1 КК України

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає. В судове засідання просив викликати обвинуваченого, захисників, представника потерпілого та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Захисники та обвинувачений в судовому засіданні вважали, що судовий розгляд за вказаним обвинувальним актом призначений бути не може з різних підстав. Так, захистом одночасно заявлено клопотання про направлення обвинувального акту до суду апеляційної інстанції для визначення підсудності через непідсудність обвинувального акту Вінницькому міському суду та клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, суд дійшов наступного.

Частиною 3 ст. 314 КПК України передбачено перелік процесуальних рішень, які має право прийняти суд у підготовчому судовому засіданні, серед яких: рішення про призначення судового розгляду, рішення про повернення обвинувального акту прокурору та рішення про направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Кожне з вказаних процесуальних рішень є самостійним, а по відношенню одне до одного взаємовиключним.

Тобто, суд за результатами судового розгляду може ухвалити лише одне із вказаних рішень.

Прокурор просив призначити справу до розгляду. Рішення про призначення справи до розгляду включає в себе вирішення судом питання про відсутність підстав для закриття провадження, про відсутність підстав для повернення обвинувального акту та вирішення питання про підсудність вказаного кримінального провадження суду на розгляд якого надійшов обвинувальний акт.

В той же час захист, просить вчинити дві дії одночасно, а саме повернути обвинувальний акт та направити його до суду апеляційної інстанції для визначення підсудності, посилаючись на непідсудність кримінального провадження Вінницькому міському суду.

Оцінюючи вказану позицію захисту, суд вважає за необхідне зазначити, що для початку розгляду обвинувального акту на предмет його відповідності вимогам ст. 291 КПК України, суд має переконатись, що він є повноважним судом для розгляду кримінального провадження, в тому числі і за ознакою територіальної підсудності справи.

Порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і тягне за собою скасування судового рішення, що передбачено п.6 ч.2 ст. 412 КПК України.

Таким чином, вирішення питання про підсудність кримінального провадження є першочерговим. Правильність вирішення вказаного питання надає повноваження суду на здійснення інших процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання підсудності кримінального провадження суд приймає до уваги вимоги ст. 32 КПК України.

Згідно ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 2 ст. 364-1 КК України, а саме у зловживанні службовим становищем юридичної особи приватного права, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших осіб, що завдало тяжкі наслідки державним інтересам.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 зловживав службовим становищем директора структурної одиниці «Хмільницькі електричні мережі» АТ «Вінницяобленерго».

Судом встановлено, що структурна одиниця «Хмільницькі електричні мережі» є відокремленою філією АТ «Вінницяобленерго», має самостійний та розташована за адресою Вінницька область, місто Хмільник, вулиця Столярчука, будинок, 19.

Формулювання обвинувачення містить відомості про те, що об`єктивні дії, які на думку сторони обвинувачення, вчинені обвинуваченим на реалізацію умислу вчинені як службовою особою зазначеної юридичної особи, що розташована у м. Хмільник.

В той же час, згідно із актом зловживання полягає в укладенні 7 договорів на купівлю-продаж за «зеленим» тарифом електричної енергії, виробленої установками, розташованими на території домогосподарства за адресою Вінницька області, Калинівський район с. Кам`яногірка, вул. Садова 59.

Прокурор заперечив щодо вказаного і вважав, що злочинні дії обвинуваченого та виконання всіх об`єктивних дій з реалізації умислу, були закінчені у м. Вінниці за адресою м. Вінниця, вул. Пирогова, 131 за місцем розташування ТОВ «Енера Вінниця».

Вирішуючи вказане суд виходить виключно з формулювання обвинувачення, яке міститься в обвинувальному акті, не надаючи оцінки доведеності чи недоведеності вказаних в обвинувальному акті тверджень.

Згідно формулювання обвинувачення, що викладено стороною обвинувачення в обвинувальному акті та кваліфікації дій за ч. 2 ст. 364-1 КК України, ОСОБА_4 діяв зловживаючи службовим становищем директора структурної одиниці «Хмільницькі електричні мережі» АТ «Вінницяобленерго».

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені посадового злочину, що пов`язаний виключно із посадою яку він обіймав на час події, що виключає визначення підсудності за місцем укладення договорів чи знаходження певного майна (в даному випадку генеруючих установок). Зловживання відбувається з використанням наданого службового становища, що відносить місце вчинення злочину не до місця вчинення дій, які вчиняються особою, а до посади в певній юридичній особі і способу використання вказаного положення (посади) і наданих повноважень особою: правомірно чи ні, у відповідності до інтересів служби чи із зловживанням.

Судом встановлено, що структурна одиниця «Хмільницькі електричні мережі» є відокремленою філією АТ «Вінницяобленерго», має самостійний та розташована за адресою Вінницька область, місто Хмільник, вулиця Столярчука, будинок, 19.

Місто Хмільник Вінницької області не належить до територіальної юрисдикції Вінницького міського суду Вінницької області.

Таким чином, до початку судового засідання судом встановлено, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 364-1 КК України не підсудне Вінницькому міському суду Вінницької області, що зумовлює рішення про направлення до Вінницького апеляційного суду для визначення підсудності.

В зв`язку із прийняттям судом вказаного рішення за результатами підготовчого судового засідання, вирішення інших питань, передбачених ст. 314 КПК України не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32. 314 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Направити непідсудний Вінницькому міському суду Вінницької області обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, відомості про які внесено 11 червня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000943, до Вінницького апеляційного суду для визначення підсудності.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: