Справа № 489/5307/25
Провадження № 1-кп/489/771/25
У Х В А Л А

11 липня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

під час відкритого підготовчого судового з розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 14.05.2025 під № 0000531, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в:

На розгляд до Інгульського районного суду міста Миколаєва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні з обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Обвинуваченому роз`яснено право заявити клопотання про розгляд справи колегією у складі трьох суддів. Обвинувачений та його захисник такого клопотання не заявляли, зазначили, що вважають за можливе розглядати справу суддею одноособово.

І. Обґрунтування можливості призначення судового розгляду

Прокурор вважає за можливе призначити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні.

Захисником заявлено клопотання про повернення обвинувального акту, оскільки його затверджено не повноважним прокурором. В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем, а тому, на думку захисника, обвинувальний акт мав затверджувати прокурор спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

Вирішуючи дане клопотання суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Згідно з ч. 1 ст. 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Аналізуючи кримінальний процесуальний закон в частині повноважень прокурора в окремому кримінальному провадженні суд зазначає, що вищенаведеним не передбачена імперативна вимога про здійснення повноважень прокурора у кримінальному провадженні про кримінальні правопорушення вчинені військовослужбовцем саме прокурором спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

У даному кримінальному провадженні групу прокурорів визначено постановою першого заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва від 15.05.2025. До складу групи прокурорів входить і прокурор ОСОБА_3 , який затвердив обвинувальний акт.

Враховуючи наведене, суд не вбачає порушень при складанні обвинувального акту.

Інших підстав не призначати судовий розгляд на підставі обвинувального акту судом не встановлено.

Отже, обвинувальний акт складено з дотриманням вимог КПК України і поверненню прокурору не підлягає, підстави для закриття провадження чи його направлення прокурору для проведення досудового провадження відсутні. Дане кримінальне провадження підсудне Інгульському районному суду міста Миколаєва, а тому підстави для прийняття рішення згідно пунктів 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України відсутні, у зв`язку з чим провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 підлягає призначенню до судового розгляду.

ІІ. Вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду

Клопотань, пов`язаних з призначенням справи до удового розгляду від сторін кримінального провадження не надходило.

Судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, які беруть участь, у судовому розгляді є наступним: прокурор, обвинувачений, захисник, свідки.

ІІІ. Вирішення питання щодо запобіжного заходу

1. Доводи клопотання сторони обвинувачення

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 . В обґрунтування клопотання зазначив, що ризики наявні на час застосування саме такого запобіжного заходу не зменшились і не змінились, що свідчить про необхідність його подальшого застосування. Вважав можливим переховування обвинуваченого від суду з огляду на тяжкість можливого покарання за вчинення злочину. Крім того вважає наявним ризик продовження протиправної діяльності, враховуючи відсутність офіційних джерел доходів, а також відсутністю стримуючих від протиправної діяльності факторів.

2. Доводи сторони захисту

Сторона захисту заперечила проти клопотання прокурора. Захисник зазначив, що дії ОСОБА_4 безпідставно кваліфіковані за ч. 3 ст. 307 КК України. Оскільки психотропні речовини він зберігав без мети збуту, його дії слід кваліфікувати за ст. 309 КК України. Також, посилаючись на те, що обвинувачений має тісні соціальні зв`язки, а саме: одружений, має на утриманні трьох дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався сторона захисту вважає, що для забезпечення дотримання обвинуваченим обов`язків покладених КПК України буде достатньо застосувати до нього домашній арешт.

3. Оцінка та висновки суду

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про доцільність продовження щодо ОСОБА_4 строку раніше обраного запобіжного заходу, заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, виходячи з наступного.

Незгода сторони захисту з кваліфікацією дій обвинуваченого не може свідчити про явну необґрунтованість підозри. Правильність кваліфікації дій обвинуваченого перевіряється судом під час ухвалення рішення у справі.

Ухвалою слідчого судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 16.05.2025 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.07.2025 включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за санкцією якого можливе призначення покарання безальтернативно у вигляді «позбавлення волі» строком до дванадцяти років з конфіскацією майна.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на існування таких ризиків:

- ризик переховування обвинуваченого від суду;

- ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує:

- Ризик переховування обвинуваченого від суду. Звільнення від відбування покарання з випробуванням за вчинення такого роду кримінальних правопорушень нормами Кримінального кодексу України не передбачено. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

Стороною захисту надані суду свідоцтво про укладення шлюбу з якого слідує, що ОСОБА_4 перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 з 2007 року Під час шлюбу у них народилось двоє дітей, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , років народження. Також надано свідоцтво про народження дочки ОСОБА_9 (03.02.2024), батьком якої також зазначено ОСОБА_4 .

Під час судового засідання у обвинуваченого з`ясовано, що його дружина ОСОБА_6 з дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з початку 2022 року проживають за кордоном. ОСОБА_10 народилась у нього з іншою жінкою, з якою він проживає без укладення шлюбу.

Оцінюючи вказані документи на предмет підтвердження міцності соціальних зв`язків ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що проживання дружини, з якою обвинувачений перебуває в офіційному шлюбі з 2007 року, та двох дітей за кордоном, у взаємозв`язку з тяжкістю покарання, яке може бути призначене, свідчить на користь існування ризику переховування від суду, оскільки такі зв`язки обвинуваченого наявні з особами, які перебувають за межами України. Наявність у обвинуваченого ще однієї дитини не може однозначно свідчити про наявність тісних соціальних зв`язків, які б давали можливість суду дійти висновку про зниження такого ризику.

При оцінці наявності ризику переховування суд також враховує ту обставину, що матеріали справи не містять відомостей про наявність постійного місця проживання, роботи або навчання обвинуваченого, що у своїй сукупності створює обґрунтовані побоювання, що обвинувачений у разі обрання відносно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією, зможе переховуватись від суду, оскільки достатні стримуючі фактори відсутні.

- Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення. Обґрунтованим вважає суд і твердження сторони обвинувачення щодо існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Обвинувачений не працює, стабільного джерела доходів не має, кримінальне правопорушення було припинено не з власної волі, а працівниками правоохоронних органів.

При вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до ОСОБА_4 у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; відсутність тісних соціальних зв`язків обвинуваченого, що ставить під сумнів можливість належного виконання ним обов`язків; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що станом на день розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, зазначені ризики не змінились після вирішення відповідного питання слідчим суддею на стадії досудового розслідування, крім того за відсутності процесуальної можливості застосування більш м`якого запобіжного з огляду на характер інкримінованого кримінального правопорушення.

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкості злочину, який йому інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки зазначене в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Домашній арешт, який полягає у забороні підозрюваному залишати житло і розрахований на свідому, правомірну його поведінку, не зможе фізично убезпечити від настання вищевказаних ризиків та гарантувати його безумовне дотримання, тому адекватним запобіжним заходом для підозрюваного ОСОБА_4 буде тримання під вартою.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду та від виконання процесуальних рішень, перешкодити встановленню істини у справі, суд не знаходить підстав для зміни щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу на менш суворий, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу строком на 60 діб (до 08 вересня 2025 року).

Слідчий суддя в ухвалі від 16.05.2025 встановив розмір застави при застосуванні запобіжного заходу. Суд дійшов висновку, що цей розмір є обґрунтованим, підстави для зміни розміру застави відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 31, 176-178, 181-183, 193, 194, 199, 314-317, 331, 369, 372, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту відмовити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, призначити до відкритого судового розгляду в залі судових засідань Інгульського районного суду міста Миколаєва (вул. Космонавтів, 81, м. Миколаїв) на «13» годину «00» хвилин «21» липня 2025 року.

Повідомити про день, час та місце судового засідання прокурора, обвинуваченого, захисника.

Судовий розгляд кримінального провадження буде проводитись суддею ОСОБА_1 одноособово.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження за наявності відповідного клопотання.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів до «08» вересня 2025 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн 00 коп., яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою.

У випадку внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки, строком на 2 місяці:

прибувати до суду на кожну вимогу;

не відлучатися з м. Миколаєва без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається такими, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. У разі невиконання даних обов`язків застава звертається в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, його захисником, прокурором протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя ОСОБА_1