Справа № 308/4959/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000711 від 08.11.2024 року про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано - Франківськ, Івано - Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, військовослужбовця Збройних Сил України військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, на посаді - кулеметника 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 піхотної роти 3 піхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000711 від 08.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку із загальним наглядом , відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подане клопотання мотивує тим, що слідчими Шостого слідчого відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у м. Львові за процесуального керівництва Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000711 від 08.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий зазначає, що у ході досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 05.07.2024 року призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 . 06.07.2024 наказом N?100 командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_9 призначено на посаду кулеметника 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 піхотної роти 3 піхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

Під час проходження військової служби, у відповідності до ст.ст. 6, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_10 , зобов?язаний був свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов?язок, не допускати негідних вчинків, точно й вчасно виконувати покладені на нього обов?язки.

Натомість, солдат ОСОБА_10 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Так, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_2 , під час дії воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин, в умовах воєнного стану, 09.07.2024 у точно невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 07.30 год., самовільно залишив військову частину, а саме: ділянку полігону військової частини НОМЕР_3 - пункт дислокації військової частини НОМЕР_1 , що розташований в АДРЕСА_2 та був незаконно відсутній на військовій службі по 02.04.2025 до моменту його виявлення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , проводячи час на власний розсуд, не пов?язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Слідчий зазначає, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.04.2025 до підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.06.2025 включно.

Під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 страждає на психічне захворювання.

Так, відповідно до висновку N?218 амбулаторної судово-психіатричної експертизи, проведеної Закарпатською філією судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров?я» (м.Берегове), ОСОБА_4 страждав на хронічний психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми (F20), під час скоєння інкримінованого йому діянні, що позбавило його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_10 страждає на хронічне психічне захворювання шизофренія, параноїдна форма в теперішній час, що позбавляє його усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_10 потребує застосування примусових заходів медичного характеру, а саме надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у спеціалізованому закладі з надання психіатричної допомоги з загальним наглядом.

02.06.2025 прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері Оборони Західного регіону ОСОБА_7 винесено постанову про зміну порядку досудового розслідування.

За змістом ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру можуть бути застосовані лише два запобіжних заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім?ї з обов?язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, може бути застосований судом запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Нормою ст. 508 КПК України визначено, що передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Наявність підстав для поміщення особи у психіатричний заклад з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Слідчий просить врахувати, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта N?218 амбулаторної судово-психіатричної експертизи, проведеної Закарпатською філією судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров?я» (м. Берегове), ОСОБА_4 страждав на хронічний психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми (F20), під час скоєння інкримінованого йому діянні, що позбавило його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_4 страждає на хронічне психічне захворювання шизофренія, параноїдна форма в теперішній час, що позбавляє його усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_10 потребує застосування примусових заходів медичного характеру, а саме надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у спеціалізованому закладі з надання психіатричної допомоги з загальним наглядом.

З урахуванням викладеного, слідчий просить змінити підозрюваному ОСОБА_10 ,запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, що, на думку слідчого, буде цілком достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Слідчий зазначає, що необхідність зміни підозрюваному ОСОБА_10 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлена необхідністю запобігти ризикам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, відповідно до наказу МОЗ N? 516 від 20.03.2018 «Про затвердження Переліку спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги», до переліку закладів в який може бути поміщений підозрюваний ОСОБА_10 , зокрема, відноситься Комунальне некомерційне підприємство «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров?я Івано-Франківської обласної ради» (76011, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Медична, буд. 15).

Враховуючи вищенаведене, є необхідність у зміні запобіжного заходу, обраного щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою, на запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги із загальним наглядом.

Позиція сторони обвинувачення в суді

У судовому засіданні прокурор клопотання про зміну дії запобіжного заходу, обраного щодо підозрюваного ОСОБА_4 підтримав та просив суд його задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

Позиція сторони захисту в суді

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора не заперечив.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав доводи захисника.

Заслухавши думку прокурора про доцільність зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , пояснення захисника підозрюваного, підозрюваного, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000711 від 08.11.2024 року за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

07.04.2025 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

09.04.2025 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Строк тримання під вартою визначено до 15.05.2025 року.

13.05.2025 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Строк тримання під вартою визначено до 07.06.2025 року.

Слідчим суддею встановлено, що згідно висновку судово-психіатричного експерта №218 від 15.05.2025 року, проведеної Закарпатською філією судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров?я» вбачається, що ОСОБА_4 страждав на хронічний психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми (F20), під час скоєння інкримінованого йому діянні, що позбавило його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_10 стараждає на хронічне психічне захворювання шизофренія, параноїдна форма в теперішній час, що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_10 потребує застосування примусових заходів медичного характеру, а саме надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Слідчим суддею встановлено, що постановою прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 02.06.2025, змінено порядок досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000711 від 08.11.2024, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України та продовженого його за правилами, передбаченими главою 39 КПК, про кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Слідчим суддею встановлено, що постановою керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_11 від 03.06.2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000711 від 08.11.2024 до трьох місяців, тобто до 07.07.2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутись в порядку, передбаченому ст. 184 цього Кодексу, до слідчого судді із клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 508 КПК України передбачено, що до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Положеннями ч. 2 ст. 508 КПК України передбачено, що передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

Метою застосування запобіжного заходу є не каральна, а забезпечувальна функція, тобто, до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність яких підтверджено в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості повідомленої підозри

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, зокрема за вчинення кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років .

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в клопотанні обставин. Зокрема, кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 407 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено зокрема, покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_4 про підозру, копія якого 07 квітня 2025 року, йому вручена. Суд звертає увагу сторони захисту, що дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Дослідивши матеріали судового провадження, приєднані прокурором до клопотання докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий суддя, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає,що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбеллі Гартлі проти Сполученого Королівства`від 30серпня 1990 року, п.32, SeriesA,N182)

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя, звертає увагу сторони захисту на те, що питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу .

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України за наведених у повідомленні про підозру обставин, суд керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», під обґрунтованою підозрою слід розуміти існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування .

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин слідчий суддя лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для зміни щодо неї запобіжного заходу.

Виходячи з наявних матеріалів, слідчий суддя приходить до висновку про можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення та відповідно встановлення викладених вище обставин за стандартом доказування «обґрунтована підозра».

Такий висновок також узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, де Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді стороною обвинувачення наведені достатні відомості про обставини вчинення ОСОБА_4 кваліфікованого за ч. 5 ст. 407 КК України злочину , який в сукупності з дослідженими матеріалами у судовому засіданні та наданими сторонами поясненнями дають підстави для висновку, що мали місце події, про які зазначається у цьому клопотанні, ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою. На підтвердження цього сторона обвинувачення надала достатні матеріали.

Слідчий суддя зазначає, що на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати слідчий суддя під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, наведені слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та доведені прокурором в судовому засіданні, а саме: ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду таперешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Щодо існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Так, на переконання слідчого судді, ймовірна можливість переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, за ч. 5 ст. 407 КК України передбачає, покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Існування цього ризику пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 . Так, санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Означена обставина сама по собі може бути причиною для переховування підозрюваного від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його покарання у невизначеному майбутньому, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного здається явно переконливою.

Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку слідчого судді, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою підозрюваних у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних, в тому числі шляхом застосування запобіжних заходів та покладення обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, який обумовлений саме існуванням саме ризику переховування. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду наразі є високим.

Окрім того, переховуватись від органів досудового розслідування та суду можливо не лише за кордоном, а і в межах території України. Більше того, слідчий суддя зазначає, що існують способи виїзду за кордон чоловіків призовного віку, до прикладу, з волонтерською місією тощо. А тому стверджувати, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, у тому числі, за кордоном нівельовано повністю, неможливо.

Отже, обставини, встановлені під час розгляду клопотання, у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду є актуальним.

Даний факт у сукупності з обставинами, що характеризують особу підозрюваного, який на даний час офіційно ніде не працевлаштований, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки в суспільстві, на утриманні неповнолітніх, малолітніх осіб та/або осіб похилого віку, сім`ї немає. Вказані обставини, дозволяють йому переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду і тривалий час не повертатися до місця постійного проживання, з метою приховування свого місця перебування та таким способом уникнення від кримінальної відповідальності.

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 належить до тяжких злочинів, за які передбачено відповідальність у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Дана обставина, може спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими слідчим суддею обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а належна процесуальна поведінка ОСОБА_4 у статусі підозрюваного не може свідчити про відсутність даного ризику.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Слідчий суддя вважає реальним існування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності матиме можливість домовлятись із іншими можливими співучасниками злочину, про спільну позицію та процесуальну поведінку, консультуватись з приводу можливих способів уникнення від передбаченої законом відповідальності.

Вищенаведені обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 4, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оскільки, раніше до підозрюваного ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, після чого була проведена судово-психіатрична експертиза №218 від 15.05.2025 згідно якої встановлено, що ОСОБА_4 страждав на хронічний психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми (F20), під час скоєння інкримінованого йому діянні, що позбавило його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_10 стараждає на хронічне психічне захворювання шизофренія, параноїдна форма в теперішній час, що позбавляє його усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_10 потребує застосування примусових заходів медичного характеру, а саме надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, з врахуванням відомостей про особу ОСОБА_4 , з метою запобіганням ризикам, передбаченим п.1, п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність змінити запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку із загальним наглядом, а саме помістити його до Комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» (76011, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Медична, буд.15), встановити строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування до 07.07.2025 р. включно.

На підставі наведеного,керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 193, 194, 200, 309, 508 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000711 від 08.11.2024 року про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку із загальним наглядом, а саме помістити його до Комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» (76011, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Медична, буд.15) до 07.07.2025 р. включно.

Визначити заклад для поміщення підозрюваного ОСОБА_4 для надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку із загальним наглядом: Комунальне некомерційне підприємство «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» (76011, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Медична, буд.15).

В решті вимог клопотання - відмовити.

Копію ухвали направити до Комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» (76011, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Медична, буд.15) та Закарпатського УВП №9 для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 09.06.2025 року о 09 -05 год.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1