Справа № 283/2587/24
Провадження №1-кп/283/100/2025
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2025 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.09.2024 за № 0000075 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою незакінченою освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, особи з інвалідністю III групи, на утриманні має малолітню дитину, судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

05.09.2024 близько 13 год. 20 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в лісовому масиві по вул. Лісовий Кордон у м. Малині Житомирської області, виявив на землі поліетиленовий згорток, обмотаний ізоляційною стрічкою, всередині якого містилася кристалічна речовина білого кольору, а також скляну лампочку, у цоколь якої була вставлена трубка з полімерного матеріалу з нашаруванням речовини коричневого кольору на внутрішній поверхні.

Усвідомлюючи, що в зазначених предметах міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, а саме - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), у ОСОБА_4 виник прямий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання цієї речовини для особистого вживання без мети збуту.

Одразу після цього, перебуваючи на тому ж місці та в той самий час, ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних і психотропних речовин та охорону здоров`я населення, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», помістив вищевказаний згорток до правої кишені шортів, у яких він був одягнений, а скляну лампочку - до сумки, що була при ньому. Таким чином, він незаконно придбав шляхом знахідки особливо небезпечну психотропну речовину - PVP - для особистого вживання без мети збуту та розпочав її незаконне зберігання.

Надалі, рухаючись по вул. Лісовий Кордон у напрямку центру м. Малин, ОСОБА_4 переносив при собі згаданий поліетиленовий згорток з кристалічною речовиною та скляну лампочку із трубкою, на внутрішній поверхні якої були залишки речовини коричневого кольору. О 13 год. 34 хв., навпроти в`їзду до нижнього складу колишнього ДП «Малинське лісове господарство» (вул. Лісовий Кордон, 47), зберігаючи при собі зазначену психотропну речовину без мети збуту, був зупинений працівниками поліції відділення поліції №1 Коростенського РУП ГУНП у Житомирській області для перевірки документів відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію».

Під час перевірки ОСОБА_4 повідомив, що має при собі особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, обіг якої заборонено.

У подальшому, працівники слідчо-оперативної групи цього ж відділення поліції, на підставі добровільно написаної заяви ОСОБА_4 , у період з 14 год. 04 хв. до 14 год. 21 хв. того ж дня вилучили: поліетиленовий згорток, обмотаний ізоляційною стрічкою, з психотропною речовиною PVP масою 14,5485 г; скляну лампочку із трубкою, з нашаруванням речовини PVP масою 0,00403 г.

Загальна маса вилученої психотропної речовини становила 14,55253 г. Згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів (Список №2 таблиці 1), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, ця речовина віднесена до особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах, обіг яких заборонено.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини у великих розмірах без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.309 КК України визнав у повному обсязі, розкаявся у скоєному, пояснив суду про обставини викладені вище, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення ним кримінальних правопорушень вірно відображені.

Враховуючи той факт, що обвинувачений визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як встановлено в обвинувальному акті, заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо процесуальних витрат та речових доказів, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Судовий розгляд проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

Судом під час судового розгляду досліджено характеризуючі матеріали на обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме:

- копія паспорта;

- вимога про судимість;

- висновок судово психіатричної експертизи № 246-2024, згідно якого ОСОБА_4 на даний час виявляє клінічні ознаки посттравматичного стресового розладу з емоційно вольовою нестійкістю (F43.1 МКХ-10). На час вчинення кримінального правопорушення в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності - не перебував; наявні клінічні ознаки посттравматичного стресового розладу з емоційно вольовою нестійкістю (F43.1 МКХ-10). Під час вчинення кримінального правопорушення міг усвідомлювати свої дії , проте не міг повною мірою керувати ними ( відповідно до ст. 20 КК України). Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем його перебування.

- характеристика Малинської міської ради відносно ОСОБА_4 , відповідно до якої характеризується позитивно;

- медична довідку про те, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога не перебуває та на обліку лікаря психіатра перебуває;

- згідно з результатом токсилогічного дослідження на виявлення наркотичних речовин у сечі від 09.09.2024 у сечі ОСОБА_4 виявлено наркотичні речовини а-PVP.

- вирок Малинського районного суду Житомирської області від 23.04.2025 яким ОСОБА_4 визнано виним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. На підставі ст. 20, 94 КК України до ОСОБА_4 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту, яке згідно класифікації злочинів, передбаченій ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів.

Під час виступу у судових дебатах прокурор вважає, що надані докази доводять склад кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 і судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідності викладених у обвинувальному акті фактичних обставин об`єктивній істині, як зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності. Просить суд ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.309 КК України й призначити йому покарання у виді штрафу та у застуванні примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив не призначати суворе покарання та застосувати ст. 69 КК України, призначивши більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника.

Мотиви суду при призначенні покарання

Відповідно до положень статті 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.

Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Так, згідно п. 2 ч. 1ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили злочини у стані обмеженої осудності.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку може бути застосовано судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно-небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03.06.2005, надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст.20, ч. 2 ст.94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до п. 8 вказаної постанови, така допомога може надаватися особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, то здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане, - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

У п. 6 вказаної постанови роз`яснено, що визнавши під час судового розгляду, що проступок вчинено в стані обмеженої осудності особою, яка внаслідок загострення наявного у неї психічного розладу потребує застосування примусових заходів медичного характеру, постановлюють обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання враховують його психічний стан як пом`якшуючу покарання обставину з одночасним застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.

Частиною ч. 2 ст. 504 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Підстав для застосування ст.69 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Викладена позиція суду відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню, а питання речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

На підставі ст.20, 94 КК України, застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Вирок Малинського районного суду Житомирської області від 23.04.2025 про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 2271,84 грн - витрат на проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/106-24/13449-НЗПРАП від 20.09.2024 та 1893,20 грн - витрат на проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/106-24/13425-НЗПРАП від 12.09.2024, а всього у розмірі 4165,04 грн.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 06.11.2024, скасувати.

Речові докази:

-скляну лампочку в цоколь якої поміщено трубку із полімерного матеріалу з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою 0, 00403 г., запаковану до спец пакету №Z0140948; PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою 14,5485 грам запакований до спец пакету № 0966674, які передані на зберігання до кімнати схову наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів ГУНП в Житомирській області, після набрання вироком законної сили знищити.

-оптичний DVD-R диск з відеозаписом проведення огляду місця події від 05.09.2024; оптичний DVD-R диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейських від 05.09.2024;оптичний DVD-R диск з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 19.11.2024, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Малинський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1