Справа № 642/3179/25
Провадження № 1-кс/642/831/25
УХВАЛА

Іменем України

11.06.25 м. Харків

Слідчий суддя Холодногірського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої СВ ВП №2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором про арешт майна у кримінальному провадженні №0001115 від 05.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

встановив:

До Холодногірського районного суду м. Харкова звернулася слідча СВ ВП №2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_3 з вищезазначеним клопотанням.

В обґрунтування зазначила, що у провадженні слідчого відділення ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000785 від 03.06.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.06.2025 до ЧЧ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, надійшло повідомлення від оператора 102, про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Волонтерська, 71, відкрито із застосуванням газового балончика відкрито заволоділи золотим ланцюжком з кулоном ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинивши їй матеріальні збитки.

04.06.2025, під час складання протоколу затримання підозрюваної особи в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено наступні речі: листи призначення наркотичних препаратів на ім`я ОСОБА_4 в кількості 4 штуки, видані: ТОВ МЦ «Новобаварський», ТОВ МЦ «Надія-21», та ТОВ МЦ «Шанс», які були поміщені до паперового конверту та газовий балончик «Терен-4», який було поміщено до сейф пакету KIV2139667, у зв`язку з тим, що без вилучення вони могли бути знищені чи передані іншим особам, що унеможливило б у подальшому проведення досудового розслідування та доказування складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Вилучені під час проведення огляду місця події предмети та речі мають по даному кримінальному провадженню значення речового доказу і відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, які можуть бути доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно клопотання, встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегли на собі його сліди; містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій; набуті кримінально протиправним шляхом, з метою збереження зазначених речових доказів, та використання їх під час досудового розслідування.

Слідча вказує, що з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин скоєного кримінального правопорушення, а також враховуючи, що всі вилучені предмети зберегли сліди кримінального правопорушення та виникла необхідність у проведенні відповідних судових експертиз, що мають значення для кримінального провадження, виникла необхідність в накладенні арешту на майно, вилучене під час складання протоколу затримання підозрюваної особи в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: листів призначення наркотичних препаратів на ім`я ОСОБА_4 в кількості 4 штуки, видані: ТОВ МЦ «Новобаварський», ТОВ МЦ «Надія-21», та ТОВ МЦ «Шанс», які були поміщені до паперового конверту та газовий балончик «Терен-4», який було поміщено до сейф пакету KIV2139667.

Слідча в судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутності, клопотання підтримала, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Володілець майна ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_7 до суду прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, 04.06.2025, під час складання протоколу затримання підозрюваної особи в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено наступні речі: листи призначення наркотичних препаратів на ім`я ОСОБА_4 в кількості 4 штуки, видані: ТОВ МЦ «Новобаварський», ТОВ МЦ «Надія-21», та ТОВ МЦ «Шанс», які були поміщені до паперового конверту та газовий балончик «Терен-4», який було поміщено до сейф пакету KIV2139667, у зв`язку з тим, що без вилучення вони могли бути знищені чи передані іншим особам, що унеможливило б у подальшому проведення досудового розслідування та доказування складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

05.06.2025 постановою слідчої СВ ВП №2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 вказані речі визнано речовими доказами.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегли на собі його сліди; містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій; набуті кримінально протиправним шляхом, з метою збереження зазначених речових доказів, та використання їх під час досудового розслідування.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчою доведено, що зазначене вище вилучене майно, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому повернення вищевказаних речей може призвести до їх знищення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що слідчим надано достатньо доказів, що вказані речі мають доказове значення для даного кримінального провадження, а повернення майна його власнику, може позбавити орган досудового розслідування можливості повного, всебічного та неупередженого проведення слідчих дій, що у свою чергу позбавить можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів слідчий суддя дійшов висновку, про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171-173 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання слідчої СВ ВП №2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором про арешт майна у кримінальному провадженні №0001115 від 05.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів на виявлене та вилучене майно, а саме: листи призначення наркотичних препаратів на ім`я ОСОБА_4 в кількості 4 штуки, видані: ТОВ МЦ «Новобаварський», ТОВ МЦ «Надія-21», та ТОВ МЦ «Шанс», які були поміщені до паперового конверту та газовий балончик «Терен-4», який було поміщено до сейф пакету KIV2139667, оскільки вказані предмети мають суттєве значення у кримінальному провадженні, як речові докази та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Місцем зберігання арештованого майна, а саме: листів призначення наркотичних препаратів на ім`я ОСОБА_4 в кількості 4 штуки, видані: ТОВ МЦ «Новобаварський», ТОВ МЦ «Надія-21», та ТОВ МЦ «Шанс», які були поміщені до паперового конверту та газового балончика «Терен-4», який було поміщено до сейф пакету KIV2139667, відповідно до порядку, визначеного Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», визначити камеру схову речових доказів відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, 1.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1