ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/260/25 Справа № 705/2764/25 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого - ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря ОСОБА_6 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

підозрюваного - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 травня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000648 від 11.05.2025, якою застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, який має на утриманні двох дітей, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

в с т а н о в и в :

Старший слідчий СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Просив слідчого суддю застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.05.2025 у задоволенні клопотання старшого слідчого відмовлено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без використання електронних засобів контролю в межах строку досудового розслідування, тобто до 12 липня 2025 року. Покладено на підозрюваного ОСОБА_9 такі процесуальні обов`язки:

- не залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , крім випадків виклику до слідчого, прокурора або суду;

- зобов`язати з`являтися за кожною офіційною вимогою до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, Уманської окружної прокуратури, Уманського міськрайонного суду Черкаської області;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

У період дії воєнного стану на території України дозволено підозрюваному ОСОБА_9 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатися з місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя взяв до уваги характер і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення, обґрунтованість доказів вчинення його ОСОБА_9 , покарання, яке може бути призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя підозрюваного, його зв`язки із суспільством.

Ухвала суду мотивована тим, що є достатні підстави вважати наявним існування стосовно ОСОБА_9 ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у переховуванні від органів досудового розслідування та/або суду, з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведення його винуватості у вчиненні злочину.

Водночас, на думку слідчого судді, відсутні підстави вважати обґрунтованими існування стосовно підозрюваного інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та наведених слідчим у матеріалах клопотання та прокурором не доведені.

Зокрема, не доведено ризик впливу підозрюваного на свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідки кримінального правопорушення, про що також зазначено у клопотанні, є працівник поліції та працівник ІНФОРМАЦІЯ_2 , які брали участь в затриманні та конвоюванні підозрюваного, що викликав у слідчого судді сумнів про можливість впливу ОСОБА_9 на них.

Також ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином слідчий суддя вважав необґрунтованим. Посилання на поведінку підозрюваного на місці події не дає підстав вважати, що він і в подальшому не виконуватиме законні вимоги слідчого, прокурора, слідчого судді та суду.

Вказані обставини, на думку слідчого судді, дають підстави для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 . При цьому, враховуючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також беручи до уваги особу підозрюваного, враховуючи характер інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя вважав необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема у виді цілодобового домашнього арешту без використання електронних засобів контролю.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що доводи суду про недоведеність ризиків передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки прокурором в суді зверталася увага суду на те, що ОСОБА_9 вчинив умисне кримінальне правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, відносно працівника правоохоронного органу, який перебував у форменому одязі та виконував свої службові обов`язки, однак ні приналежність ОСОБА_12 до правоохоронних органів, ні наявна у нього табельна вогнепальна зброя, а ні присутність поряд інших працівників поліції не спонукали ОСОБА_9 до правослухняної поведінки, та не запобігли застосуванню фізичного насилля відносно потерпілого, яке виразилось у завданні умисних цілеспрямованих ударів в область голови та спини.

Також судом не взято до уваги той факт, що в рюкзаку яким завдавав удари поліцейському ОСОБА_9 поряд з іншими речами знаходився металевий молоток.

Характер кримінального правопорушення, у якому повідомлено про підозру ОСОБА_9 , свідчить про нестійке прийняття підозрюваним загальновизнаних у суспільстві правил поведінки та моральності, оскільки він вчиняє кримінальне правопорушення у період, коли в державі введено воєнний стан, проявляє явну неповагу та агресію до працівників правоохоронних органів, тож, перебуваючи неізольованим від суспільства, може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, переховуватися від правоохоронних органів та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу суду залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частинами 1, 2, 6 ст. 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом Уманського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000648 від 11.05.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

За даними матеріалів досудового розслідування встановлено, що 11.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000648 внесені відомості про те, що 11 травня 2025 року близько 15 години 30 хвилин, перебуваючи неподалік ТОВ «ТРК» «ТІМ», що по вулиці Європейській, 76, в м. Умань Черкаської області, з метою перевірки документів, відповідно до п. 2 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейським ВРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області старшим сержантом поліції ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який виконував свої службові обов`язки та повноваження поліції, що передбачені п. 5 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» та який відповідно до ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу та ніс службу відповідно до графіку несення служби добових нарядів Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, в ході чого ОСОБА_12 , представившись працівником поліції та пред`явивши своє службове посвідчення, висловив ОСОБА_9 законну вимогу поліцейського пред`явити документи, які посвідчують особу, однак останній виконати законну вимогу поліцейського відмовився, та почав втікати тротуаром, не реагуючи на неодноразові вимоги працівника поліції ОСОБА_12 , що його переслідував, зупинитися, та в подальшому, коли ОСОБА_12 його наздогнав та схопив за тулуб, ОСОБА_9 з метою уникнення затримання, достовірно знаючи, що перед ним перебуває працівник правоохоронного органу у форменому одязі, який виконує свої службові обов`язки, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перешкоджаючи діяльності працівників правоохоронних органів умисно та цілеспрямовано, посягаючи на здоров`я старшого сержанта поліції ОСОБА_12 , передбачаючи та бажаючи настання наслідків у вигляді заподіяння останньому тілесних ушкоджень, умисно та цілеспрямовано наніс рюкзаком з наявними у ньому інструментами та іншими предметами, який тримав у правій руці, декілька ударів в область голови та спини поліцейського, в результаті чого згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-7-01/225 від 12.05.2025 спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді травми голови: струс головного мозку та крововиливи в м`які тканини потиличної ділянки голови зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

11.05.2025 ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

12.05.2025 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: даними рапорту оперативного чергового за повідомленням на лінію «102» поліцейського ВРПП Уманського РУП ОСОБА_12 від 11.05.2025; даними протоколу огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 від 11.05.2025; даними рапорту поліцейського ВРПП Уманського РУП ОСОБА_12 від 11.05.2025; даними протоколу затримання ОСОБА_9 в порядку ст. 208 КПК України від 11.05.2025; даними копіями книги нарядів, книги видачі й приймання озброєння, журналу реєстрації інструктажів з питань дотримання заходів безпеки при поводженні зі зброєю, журналу обліку інструктажів водіїв, та журнал виїзду та повернення транспортних засобів Уманського РУП ГУНП в Черкаській області від 11.05.2025; даними протоколу допиту свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 11.05.2025; даними довідки чергового лікаря відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги КНП «Уманська ЦМЛ» № 852 про тілесні ушкодження у ОСОБА_12 від 11.05.2025; даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_12 від 12.05.2025; даними Висновку судово-медичної експертизи № 05-7-01/225 від 12.05.2025; даними протоколу огляду предметів від 12.05.2025; даними протоколу огляду предметів, а саме відеозаписів від 12.05.2025; даними протоколу огляду та перегляду відеозаписів від 12.05.2025 та іншими матеріали кримінального провадження.

Так, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, зокрема з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_9 , який має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується формально позитивно, раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім запобіжним заходом для підозрюваного та таким, що зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час проведення досудового розслідування даного кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому посилання прокурора про необхідність застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за наявності ризиків передбачених п. 1, п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку колегії суддів, є безпідставним.

Крім того, на час розгляду справи за цим клопотанням стороною обвинувачення не доведено, що підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливав на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні чи його повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Домашній арешт є одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 2, ч. 6 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

На час розгляду апеляційної скарги прокурором не надано доказів ухилення ОСОБА_9 від органу досудового розслідування, прокуратури чи суду під час перебування під домашнім арештом, як і не надано доказів порушення покладених ухвалою суду на підозрюваного інших процесуальних обов`язків.

Переглядаючи ухвалу слідчого судді за апеляційною скаргою прокурора, колегія суддів враховує і те, що згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

За викладеного, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги прокурора, на думку колегії суддів, суттєвими не являються та не можуть бути підставами для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи.

На переконання апеляційного суду запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України у даному кримінальному провадженні, зокрема, можливості переховування від органу досудового розслідування та/або суду, який слідчий суддя обґрунтовано вважав доведеним, і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування до ОСОБА_9 обраного слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ризики, передбачені п. п. 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, про що вказує в апеляційній скарзі прокурор, слідчий суддя, за встановлених обставин, обґрунтовано вважав недоведеними.

Доводи апеляційної скарги, враховані слідчим суддею при прийнятті ухвали про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який, на думку колегії суддів, співмірний з тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 181, 183, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 травня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5