У Х В А Л А

Справа № 149/1487/25

Провадження №1-кс/149/315/25

19.06.2025 р. м. Хмільник

Слідчий суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 про вжиття заходів процесуального реагування щодо можливого вчинення кримінального правопорушення відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з 14.05.2025 перебуває клопотання слідчого СВ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000085, погоджене прокурором Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 343 КК України.

В судове засідання підозрюваний ОСОБА_5 не з`явився, причини неявки не повідомив, клопотань не направляв.

У судовому засіданні захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 повідомила, що їй відомі обставини і факти, які можуть вказувати на вчинення відносно ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, зокрема його викрадення та підробку документів. Зокрема, захисник вказала, що ОСОБА_5 у супроводі працівників поліції протипрано було супроводжено до органу РТЦК та СП (імовірно Тульчинського), вчинено підробку документів та присяги. У зв`язку з цим адвокат заявила клопотання про постановлення ухвали суду з порушених питань.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечив щодо перевірки обставин і фактів, повідомлених захисником, з метою встановлення можливих фактів вчинення кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_5 .

Слідчий суддя, заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод осіб у кримінальному провадженні.

Завданнями кримінального провадження згідно зі ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; невтручання у приватне життя; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; публічність; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження; розумність строків.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст. 8 КПК України).

Частиною 1 статті 12 КПК України визначено, що під час кримінального провадження ніхто не може бути обмеженим у здійсненні права на вільне пересування через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених КПК України.

Диспозитивність кримінального провадження (ст. 26 КПК України) передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України. Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень згідно з КПК України.

Згідно зі ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому КПК України порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення», підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до КК України і КПК України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержуватися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

З аналізу змісту ст. 206 КПК України слідує, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому КПК України порядку. Захисником не наведено відомостей, а слідчим суддею не встановлено, що ОСОБА_5 на даний час незаконно утримується під вартою у рамках даного кримінального провадження у відповідних установах попереднього ув`язнення. Ухвала слідчого судді про дозвіл на затримання ОСОБА_5 від 30.05.2025 року втратила чинність у зв`язку з його приводом до суду 09.06.2025. Відтак слідчий суддя не вбачає підстав для вжиття процесуальних заходів у порядку ст. 206 КПК України.

Разом з тим, згідно позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду у справі № 686/9636/18, викладеній у постанові від 14.06.2021 року, чинний кримінальний процесуальний закон не урегульовує питання постановлення такого виду судових рішень (ухвал, постанов), які би надавали можливість суду звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб з метою належного реагування на встановлені у ході судового розгляду порушення закону, прав і основоположних свобод людини.

Проте, системний аналіз положень ч. 1 ст. 3, ст. ст. 91, 110, 369, 371, 372 КПК України дає змогу дійти висновку про те, що рішення судів будь-якої інстанції приймаються у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, спрямовані на досягнення завдань кримінального провадження, постановлені або ухвалені в межах судового розгляду, встановлених для відповідного виду провадження.

Процесуальні рішення ухвалюються для встановлення і закріплення кримінальними процесуальними засобами ознак вчиненого кримінального правопорушення, доведеності винуватості (невинуватості) осіб, які його вчинили під час кримінального провадження, інших обставин, передбачених статтею 91 КПК України, а також задля забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження,

Таким чином, процесуальним законодавством передбачена можливість ухвалення рішень, які не пов`язані із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, проте, постановлення таких ухвал має зумовлюватися позитивним впливом на ефективність здійснення правосуддя у конкретному кримінальному провадженні та забезпеченням конституційного права на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України.

Статтею 214 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Оскільки в ході судового засідання захисником підозрюваного - адвокатом ОСОБА_4 повідомлено про обставини і факти, які можуть вказувати на вчинення кримінальних правопорушень, зокрема і відносно ОСОБА_5 , а прокурор у судовому засіданні не заперечив, що вказані факти підлягають перевірці, слідчий суддя вважає за необхідне постановити ухвалу, якою зобов`язати прокурора Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_3 здійснити перевірку обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, та які стали йому відомі у ході судового засідання 19.06.2025. Вказане не перешкоджає учасникам кримінального провадження також самостійно ініціювати питання про початок досудового розслідування за наявності відповідних підстав в порядку, передбаченими КПК України.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. ст. 2, 206, 369, 370, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобов`язати прокурора Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_3 здійснити перевірку обставин, повідомлених захисником у судовому засіданні 19.06.2025, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1