Справа № 297/1597/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , яка брала участь дистанційно в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000467 від 22.06.2019 року та за № 0000541 від 21.12.2022 року, яке поступило з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мінеральні води, Ставропольського краю, Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина Російської Федерації, неодруженого, інваліда ІІ групи, судимого 06 березня 2024 року вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 186 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2019 року близько 21 години ОСОБА_4 , за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження в м. Берегове, по вул. Стефаника, неподалік будинку під № 14, з корисливих спонукань, застосували фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я,до потерпілого ОСОБА_6 , яке виразилося у нанесенні особою, відносно якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження одного удару правою рукою, зігнутою в кулак в область обличчя потерпілому, чим заподіяв останньому фізичний біль, внаслідок чого останній впав на землю, після чого ОСОБА_4 разом з особою, відносно якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження завдали потерпілому невстановлену слідством кількість ударів в область тулуба взутими ногами.

В цей час ОСОБА_4 , реалізуючи єдиний злочинний намір з особою, відносно якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження, направлений на відкрите викрадення чужого майна, відкрито викрав із задньої кишені штанів ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Samsung «J2», вартістю 2000 грн. та грошові кошти в розмірі 1500 грн., завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3500 грн..

Крім цього, ОСОБА_4 будучи раніше судимим 16.04.2021 року вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, який він не сплатив, на шлях виправлення та перевиховання не став, а повторно вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

20 грудня 2022 року близько 09 години 10 хвилин ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, в умовах воєнного стану, перебуваючи в магазині «USA PK», що розташований за адресою: м. Берегове, вул. Мукачівська, 36, Закарпатської області, скориставшись неуважністю продавця даного магазину, підійшов до вітрини з товарами та таємно викрав навушники марки «Bose Quiet Comfort Earbuds», вартість яких становить 10000 гривень, після чого з викраденим майном вийшов з магазину, а в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та показав, що в 2019 році з особою, відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, забрав від потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон, який потім було повернуто останньому. Крім цього, визнав, що в грудні 2022 року він, перебуваючи в магазині викрав навушники, які потім продав. При цьому, зазначив, що потерпілі не мають до нього претензій, цивільний позов не заявлявся. Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив вибачення за скоєне, в подальшому обіцяв не вчиняти кримінальні правопорушення.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в підготовче засідання не з`явились. Про місце, дату і час підготовчого засідання були повідомлені належним чином. При цьому, подали заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі, претензій до обвинуваченого не мають (том 5 а.с. 27, том 4 а.с. 72).

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений, його захисники та прокурор не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які його характеризують.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зокрема, розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні висловив думку щодо засудження своєї поведінки та обіцяв у майбутньому не вчиняти кримінальних правопорушень. Разом з цим, суд приходить до висновку, що визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 не підтверджує його відповідного ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 був здійснений під час встановлення судом фактичних обставин справи.

Отже, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлені.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, слід визнати рецидив злочину.

Згідно досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без позбавлення чи обмеження волі та не становить високу небезпеку для суспільства (том 1 а.с. 157-160).

Згідно характеристики по місцю проживання, обвинувачений ОСОБА_4 на території с. Форголань, Берегівського району, Закарпатської області проживає з квітня 2010 року, за вказаний період показав себе з негативної сторони, тимчасово ніде не працює, проживає разом з батьком. За період проживання на території сільської ради не брав ніяку участь у громадському житті села, з мешканцями села, сусідами має постійні конфлікти.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №80 від 01.07.2019 року встановлено, що ОСОБА_4 виявляє ознаки Органічного розладу особистості з легкими когнітивними та емоційно-вольовими порушеннями, що не позбавляло його здатності в період вчинення інкримінованого йому діяння і не позбавляє здатності в теперішній час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Тимчасовий розлад психічної діяльності у даному випадку виключається повністю, оскільки його дії були послідовні, цілеспрямовані із збереженням адекватного мовного контакту.

Аналогічний діагноз та висновок щодо стану психічного здоров`я та усвідомлення значення дій обвинуваченого ОСОБА_4 викладено також у висновку судово-психіатричного експерта №54 від 16.03.2023 року.

На думку суду обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб та ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Положеннями ст. 50 КК України, визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

В судових дебатах прокурор просив призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі та за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06.03.2024 року приєднати покарання призначене даним вироком у вигляді двох місяців позбавлення волі та остаточно призначити покарання шляхом часткового складення вироків у вигляді 5 років 8 місяців позбавлення волі.

Захисник ОСОБА_5 в судових дебатах просила призначити мінімальне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинені ним кримінальні правопорушення або застосувати ст. 69 КК України, врахувавши щире каяття обвину4ваченого ОСОБА_4 .. Крім цього, просила зарахувати в строк відбуття обвинуваченим ОСОБА_4 призначеного покарання період його перебування під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судових дебатах погодився з позицією свого захисника.

У своїй постанові від 01 червня 2020 року у справі № 766/39/17, провадження №51-8867кмо18 Верховний Суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (сукупність вироків).

Таким чином, законодавець чітко визначив момент у часі, що розмежовує ці два правила це постановлення обвинувального вироку, а не набрання ним законної сили.

Правило призначення покарання за сукупністю вироків є більш суворим, ніж за сукупністю злочинів.

Визначення законодавцем більш суворих правил призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, ніж за сукупністю злочинів, обумовлено саме фактом вчинення нового злочину (нових злочинів) після постановлення попереднього вироку, тобто після того, як цю особу вже було засуджено за інший злочин (інші злочини), але вона не зробила висновків зі своєї попередньої протиправної поведінки та факту її засудження, а навпаки продовжила злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попереднім вироком.

Таким чином, суди, призначаючи остаточне покарання, повинні застосовувати правила, передбачені ст. 71 КК України, якщо злочин вчинено саме після постановлення попереднього обвинувального вироку, а не після набрання ним законної сили.

Судом встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 02 лютого 2023 року Виноградівським районним судом Закарпатської області у справі №299/4543/22 ухвалено вирок, відповідно до якого ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років двох місяців позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.06.2022 року і визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`яти років трьох місяців. Даний вирок набрав законної сили 07 березня 2023 року.

Разом з цим, до Берегівського районного суду Закарпатської області сторонами кримінального провадження не подано копію вироку Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.06.2022 року.

Крім цього, 06 березня 2024 року Виноградівським районним судом Закарпатської області у справі 299/4558/23 ухвалено вирок (який станом на 28.05.2025 року не набрав законної сили), згідно якого ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02.02.2023 року по справі № 299/4543/22 (який набрав законної сили 07.03.2023 року) у виді шести місяців позбавлення волі та за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкі злочини, однак раніше неодноразово судимий за злочини, передбачені ст. 185 КК України, має негативну характеристику по місцю проживання, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за неможливе його виправлення без відбування реального покарання, а тому обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 186 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України у вигляді позбавлення волі, визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати до призначеного за цим вироком покарання невідбуте покарання за вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2024 року у справі №299/4558/23.

Суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Речові докази:

-один CD-R диск, на якому записані відеозаписи та фотознімки з камер відеоспостереження, які встановлені на будинках м. Берегове, неподалік площі Кошута та фотознімки по вул. Стефаника, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування, слід зберігати при матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування (том 1 а.с. 80-81);

-мобільний телефон марки «Samsung «J2», срібно-золотистого кольору, який зберігається у потерпілого ОСОБА_6 , слід повернути потерпілому ОСОБА_6 , як власнику (том 1 а.с. 82, 83);

-DVD-R диск на 4,7 GB (інформаційний носій) по кримінальному провадженню №0000541 від 21.12.2022 року, на якому міститься 6 відеозаписів з камер відео спостереження магазину м. Берегове, вул. Мукачівська, буд. 36, Закарпатської області, слід зберігати при матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні на стадії судового провадження не обирався.

Зарахувати в строк відбуття покарання період тримання ОСОБА_4 під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000467 від 22.06.2019 року, а саме: з 24.06.2019 року о 18 годині 10 хвилин по 16.08.2020 року о 00 годині 00 хвилин (том 1 а.с. 113, том 2 а.с. 151) та з 14.03.2023 року о 13 годині 34 хвилині по теперішній час (том 4 а.с. 34).

Цивільний позов не заявлений.

Підстави застосування заходів кримінально-виховного характеру щодо юридичної особи у даному кримінальному провадженні відсутні.

Викривач у кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_4 частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2024 року в справі №299/4558/23, строком 8 (вісім) місяців і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 8 (вісім) місяців.

Зарахувати в строк відбуття покарання період тримання ОСОБА_4 під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000467 від 22.06.2019 року, а саме: з 24.06.2019 року о 18 годині 10 хвилин по 16.08.2020 року о 00 годині 00 хвилин (том 1 а.с. 113, том 2 а.с. 151) та з 14.03.2023 року о 13 годині 34 хвилині по теперішній час (том 4 а.с. 34).

Речові докази:

-один CD-R диск, на якому записані відеозаписи та фотознімки з камер відеоспостереження, які встановлені на будинках м. Берегове, неподалік площі Кошута та фотознімки по вул. Стефаника, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування зберігати при матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування (том 1 а.с. 80-81);

-мобільний телефон марки «Samsung «J2», срібно-золотистого кольору, який зберігається у потерпілого ОСОБА_6 повернути потерпілому ОСОБА_6 , як власнику (том 1 а.с. 82, 83);

-DVD-R диск на 4,7 GB (інформаційний носій) по кримінальному провадженню №0000541 від 21.12.2022 року, на якому міститься 6 відеозаписів з камер відео спостереження магазину м. Берегове, вул. Мукачівська, буд. 36, Закарпатської області зберігати при матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8