ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2025 р.

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0001143 від 06.10.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, одружений, який не зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

05.10.2024, приблизно о 22.10, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом, керував технічно працездатним автомобілем "ВАЗ 21703", р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , чим грубо порушив вимоги п.п. 2.1 (а), 2.9 (а) Правил дорожнього руху (далі ПДР) , згідно з яким: п. 2.1 (а) "Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії"; п. 2.9 (а) "Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції"; та рухався по вулиці Шевченка в місті Харків, у напрямку від вулиці Тахіаташської до вулиці Героїв праці.

Під час руху по автодорозі, в районі перехрестя вулиці Шевченка та в`їзду Вологодського міста Харкова, водій ОСОБА_5 , діючи необережно, грубо порушив вимоги п. 12.1 ПДР, згідно з якими: п. 12.1 "Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним"; обрав таку швидкість руху і такі прийоми керування, при яких втратив контроль над керуванням автомобіля «ВАЗ 21703», р.н. НОМЕР_1 , та допустив його неконтрольований рух за межі проїзної частини дороги вправо на узбіччя, з подальшим наїздом на перешкоду у вигляді дерева, внаслідок чого пасажири автомобіля ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , загинули на місці пригоди, а пасажирам автомобіля ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Внаслідок дорожньо-транспортної події згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/523-А/24 від 25.10.2024 пасажиру ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження: тупа травма правої нижньої кінцівки у вигляді закритого перелому нижньої третини діафізу правої стегнової кістки із зміщенням із наявністю забитої рани в нижній третині стегна, належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Згідно з медичною картою № 19400 стаціонарного хворого відділення політравми КНП "МКЛШНМД ім. проф. О. Мещанінова" ХМР, відомо, що на момент госпіталізації у лікувальний заклади при дослідженні крові гр. ОСОБА_7 , газохроматографічним методом, виявлений етиловий спирт у кількості 3,404 ‰.

Внаслідок дорожньо-транспортної події згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/521-А/24 від 23.10.2024 пасажиру ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження: закритий перелом тіла правої лопатки, належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Внаслідок дорожньо-транспортної події згідно з висновком судово-медичної експертизи № 10-12/3197-С/24 від 07.11.2024 причиною смерті пасажира ОСОБА_9 стала тупа сполучена травма тіла, яка супроводжувалась множинними переломами кісток скелету, ушкодженням внутрішніх органів. У крові та сечі трупа ОСОБА_9 виявлений етиловий спирт в кількості: в крові 2,98 ‰, в сечі 4,32 ‰.

Внаслідок дорожньо-транспортної події згідно з висновком судово-медичної експертизи №10-12/3198-С/24 від 28.10.2024 причиною смерті пасажира ОСОБА_10 виявилась закрита травма тулуба з множинними переломами кісток скелета і ушкодженнями внутрішніх органів, яка ускладнилася розвитком крововтрати і аспірацією кров`ю. Концентрація етилового спирту в крові трупу 1,72 ‰.

Згідно з висновком автотехнічної експертизи ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" № 8141 від 06.11.2024 порушення п. 12.1 ПДР водієм ОСОБА_5 перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і виразилися в тому, що ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем "ВАЗ 21703", р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Шевченко в м. Харків, в районі вулиці Шевченка та в`їзду Вологодського, обрав таку швидкість руху і такі прийоми керування, при яких втратив контроль над керуванням автомобіля «ВАЗ 21703», р.н. НОМЕР_1 , та допустив його неконтрольований рух за межі проїзної частини дороги вправо на узбіччя, з подальшим наїздом на перешкоду у вигляді дерева, внаслідок чого пасажири автомобіля ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , загинули на місці пригоди, а пасажирам автомобіля ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило вищевказані наслідки.

Отже, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили загибель кількох осіб, а також спричинило тілесні ушкодження середньої тяжкості потерпілим.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиції сторін обвинувачення та захисту.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинене обвинуваченою, тому просить суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити йому покарання, передбачене ч. 4 ст. 286-1 КК України у вигляді 8 (вісім) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 9 (дев`ять) років.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, підтвердивши та пояснивши про обставини, викладені в обвинувальному акті. При призначенні покарання покладався на розсуд суду.

Захисник у судовому засіданні вказав, що підзахисний визнає свою провину, просив врахувати наявність у обвинуваченого на утриманні дітей та його щире каяття. Просив призначити останньому покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років, щодо позбавлення права керування транспортним засобом покладався на розсуд суду.

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також вважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 286-1 КК України, визнав у повному обсязі, у скоєному щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановленим як досудовим розслідуванням, так і судовим розглядом.

Показання ОСОБА_5 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб і інші обставини скоєння правопорушення обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив правопорушення, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинувачуваного та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, суд з`ясував, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_5 порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель двох осіб та тілесні ушкодження середньої тяжкості двом потерпілим, і його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, що спричинило загибель двох осіб та середньої тяжкості тілесні ушкодження іншим двом потерпілим.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючі обставини це встановлені судом різні відомості, що свідчать про менший ступінь небезпечності особи винного та вчиненого ним злочину й дають підстави для застосування до нього менш суворого покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання належать як зазначені, так і не зазначені в законі, але встановлені судом за конкретною справою об`єктивні та суб`єктивні чинники, що не є ознаками конкретного складу злочину і не впливають на його кваліфікацію, проте свідчать про занижений ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння і (або) особи винного і тим самим надають суду право для пом`якшення покарання.

Щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.01.2024 у справі №283/2169/19, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як до внесення відомостей до ЄРКП (наприклад, при з`явленні із зізнанням), так і після їх внесення, на досудовому розслідуванні або під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

Тож, при встановленні обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд враховує, що у судовому засіданні останній свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , встановлено, що він раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 286-1 КК України відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії особливо тяжких злочинів.

Суд, при обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , враховує таке:

-обставину, що пом`якшує покарання (щире каяття);

-особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває та має на утриманні трьох малолітніх дітей;

-внаслідок правопорушення загинуло двоє молодих людей;

-позицію потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_16 щодо невідшкодування витрат, пов`язаних із загибеллю їхніх синів;

-позицію потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які зазначили, що не мають претензій до обвинуваченого.

Верховний Суд у постанові від 28.01.2025 у справі № 158/1422/23 вказав, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Думка потерпілого враховується при призначенні покарання, проте вона не є вирішальною та обов`язковою для суду при визначенні остаточного покарання. Такий підхід щодо врахування думки потерпілих для призначення покарання відповідає позиції касаційного суду у цьому питанні, оскільки вона має враховуватись в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження (постанова ВС від 28 січня 2025 року у справі № 158/1422/23; провадження № 51 - 4195 км 24).

Згідно з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо правозастосування положень статей 55, 286, 286-1 КК, викладеному у постанові 04.09.2023 у справі № 702/301/20 особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

У постанові від 17.09.2019 року у справі № 744/884/17 Верховний Суд зазначив, що частина 1 положення ст. 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише "за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину". Таке формулювання призводить до висновку, що застосування статті 69 КК можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони (1) можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК, і (2) істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою, у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця. Суд, посилаючись при призначенні покарання на статтю 69 КК, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що можуть бути враховані як такі, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого злочину.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не встановив.

За таких обставин, суд при обранні міри покарання ОСОБА_5 враховує, що він, не маючи права керувати механічними транспортними засобами відповідної категорії, вчинив особливо тяжкий необережний злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, від якого настала смерть двох молодих осіб (тому не обирає найнижчу міру покарання). Також суд враховує особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей (у зв`язку з чим не застосовує максимальну міру покарання), раніше не судимий, та, з урахуванням думки потерпілих, дійшов висновку, що покарання останньому слід призначити у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 4 ст. 286-1 КК України, з його реальним відбуванням, з позбавленням права керувати транспортними засобами. Такий вид покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65 67 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи "Бакланов проти Росії" від 09.06.2005, "Фрізен проти Росії" від 24.03.2005, "Ісмайлова проти Росії" від 29.11.2007).

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 06.10.2024, ОСОБА_5 було фактично затримано 06.10.2024 о 01 год. 00 хв. Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ухвалою від 07.10.2024 обрав відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Ухвалами суду від 28.01.2025 та 19.03.2025 строк запобіжного заходу продовжувався. Відповідно, строк перебування особи під вартою (з момент фактичного затримання) підлягає зарахуванню у строк відбування покарання.

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Речові докази.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Арешт майна.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08.10.2024 накладено арешт на ВАЗ - 210703, р.н. НОМЕР_1 ; номер шасі НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_8 ; пляшку скляну, об`ємом 0.5 л, з написом "AZNAURI"; змив із внутрішньої ручки відкривання лівих задніх дверей; змив із внутрішньої ручки закривання правих задніх дверей; змив із внутрішньої ручки закривання лівих задніх дверей; змив речовини бурого кольору з верхньої арки правих задніх дверей (контрольний змив); три змиви зі скляної пляшки, об`ємом 0.5 л, "AZNAURI"; чотири змиви з керма автомобіля; змив із важеля перемикання передач; змив із кнопок відкривання скла водійських дверей; змив із внутрішньої ручки передніх пасажирських дверей; змив речовини бурого кольору з верхньої арки лівих задніх дверей (контрольний змив); змив із внутрішньої ручки правих задніх дверей.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд скасовує арешт, накладений ухвалою суду від 08.10.2024.

Процесуальні витрати.

Згідно ст. 118, 122, 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_5 на користь держави підтверджені витрати, а саме: за проведення судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу № 8007 від 07.11.2024 у розмірі 11 359,20 грн; за проведення комплексної судової транспортно-трасологічної експертизи та експертизи матеріалів, речовин та виробів № 8060/8061/8062 від 11.11.2024 у розмірі 20 446,56 грн; за проведення судової автотехнічної експертизи № 8141 від 06.11.2024 у розмірі 9 087,36 грн

Запобіжний захід.

Відносно ОСОБА_5 ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.10.2024 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого був продовжений ухвалами суду.

Враховуючи обраний вид покарання, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд, приймаючи до уваги обставини, визначені пунктами 2 4 ст. 178 КПК України, вважає необхідним до набрання вироком законної сили залишити без зміни обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 9 (дев`ять) років.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення з 06.10.2024 по 14.05.2025 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи "Харківський слідчий ізолятор".

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08.10.2024 на тимчасово вилучене майно ВАЗ - 210703, р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_8 ; пляшку скляну, об`ємом 0.5 л, з написом "AZNAURI"; змив із внутрішньої ручки відкривання лівих задніх дверей; змив із внутрішньої ручки закривання правих задніх дверей; змив із внутрішньої ручки закривання лівих задніх дверей; змив речовини бурого кольору з верхньої арки правих задніх дверей (контрольний змив); три змиви зі скляної пляшки, об`ємом 0.5 л, "AZNAURI"; чотири змиви з керма автомобіля; змив із важеля перемикання передач; змив із кнопок відкривання скла водійських дверей; змив із внутрішньої ручки передніх пасажирських дверей; змив речовини бурого кольору з верхньої арки лівих задніх дверей (контрольний змив); змив із внутрішньої ручки правих задніх дверей.

Після набрання вироком законної сили речові докази: ВАЗ - 210703, р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_8 ; пляшку скляну, об`ємом 0.5 л, з написом "AZNAURI"; змив із внутрішньої ручки відкривання лівих задніх дверей; змив із внутрішньої ручки закривання правих задніх дверей; змив із внутрішньої ручки закривання лівих задніх дверей; змив речовини бурого кольору з верхньої арки правих задніх дверей (контрольний змив); три змиви зі скляної пляшки, об`ємом 0.5 л, «AZNAURI»; чотири змиви з керма автомобіля; змив із важеля перемикання передач; змив із кнопок відкривання скла водійських дверей; змив із внутрішньої ручки передніх пасажирських дверей; змив речовини бурого кольору з верхньої арки лівих задніх дверей (контрольний змив); змив із внутрішньої ручки правих задніх дверей, які вилучено в двадцять паперових конвертів - знищити.

Процесуальні витрати, понесені на залучення експерта за проведення судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу № 8007 від 07.11.2024 у розмірі 11 359,20 грн; за проведення комплексної судової транспортно-трасологічної експертизи та експертизи матеріалів, речовин та виробів № 8060/8061/8062 від 11.11.2024 у розмірі 20 446,56 грн; за проведення судової автотехнічної експертизи № 8141 від 06.11.2024 у розмірі 9 087,36 грн стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_17