Справа № 487/6327/25
Провадження № 1-кс/487/3950/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у місті Мелітополі ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000049 від 02.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у місті Мелітополі ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, у якому просив Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Відповідно до абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

У клопотанні слідчий зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, враховуючи характер, обставини вчинення та суспільну небезпеку злочину, а також те, що підозрюваний перебуваючи на волі, переховується від органів військового управління, органів досудового розслідування та суду, продовжує злочинну діяльність, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу є не можливим з об`єктивних причин та враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України безпосередньо в Автономній Республіці Крим. У зв`язку з цим, ОСОБА_6 на цей час продовжує та продовжить надалі вчиняти діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, у тому числі й у взаємодії з іншими зрадниками та колаборантами. Обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 свідчать про те, що заявлені ризики виправдовують тримання його під вартою, а більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання цим ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Із клопготання вбачається, що ОСОБА_6 , прийняв Військову присягу, відповідно до змісту якої він урочисто клянеться народу України завжди бути вірним і відданим йому, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватись Конституції і законів України, зберігати державну і військову таємницю. Клянеться захищати Українську державу, непохитно стояти на сторожі її свободи і незалежності. Присягає ніколи не зрадити народу України.

Наказом Голови Служби безпеки України від 26.08.1999 № 1196-ос ОСОБА_6 прийнято на військову службу в Службу безпеки України у розпорядження начальника Головного управління Служби безпеки України в Криму. Проходячи військову службу в органах Служби безпеки України останній отримував чергові звання та призначався на різні посади. В останнє наказом начальника Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим від 22.11.2013 № 369-ос його призначено на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 2 відділу управління контррозвідки Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим. Наказом Голови Служби безпеки України від 15.12.2013 № 1464-ос ОСОБА_6 присвоєно військове звання «підполковник».

У подальшому, в лютомуквітні 2014 року, більш точну дату встановити не виявилось за можливим, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та невстановленими слідством особами ОСОБА_6 запропоновано перейти до незаконно створеного «Управления федеральной службы безопасности России по Республике Крым и городу Севастополю», яке увійшло до складу «Федеральной службы безопасности Российской Федерации» та стати начальником підрозділу незаконно утвореного «Управления федеральной службы безопасности России по Республике Крым и городу Севастополю».

ОСОБА_6 будучи громадянином України, військовослужбовцем, службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, достовірно знаючи про незаконність створення окупаційною владою Російської Федерації «Управления федеральной службы безопасности России по Республике Крым и городу Севастополю» та призначення ОСОБА_8 на посаду начальника вказаного незаконно створеного управління, а також проведення на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя референдуму, наслідком якого стало відокремлення вказаних адміністративно-територіальних одиниць та приєднання їх до складу Російської Федерації, маючи на меті сприяти представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України та подальшої окупації території Автономної Республіки Крим погодився на незаконну пропозицію продовжити роботу на посаді «начальника подразделения» незаконно утвореного «Управления федеральной службы безопасности России по Республике Крым и городу Севастополю», без підпорядкування Голові Служби безпеки України.

Крім цього, ОСОБА_6 , займаючи посаду «начальника подразделения Управления федеральной службы безопасности России по Республике Крым и городу Севастополю», надаючи допомогу представникам іноземної держави у переході правоохоронної системи України, яка діяла на території півострова Крим, на здійснення повноважень на підставі законодавства іноземної держави Російської Федерації та забезпеченні роботи незаконно створеного органу «Управления федеральной службы безопасности России по Республике Крым и городу Севастополю» 25.08.2016, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, розпорядженням самопроголошеного «Главы Республики Крым» ОСОБА_9 № 495-рг «О создании межведомственной комиссии по использованию установленной для Республики Крым квоты на выдачу разрешений на временное проживание иностранным гражданам в Российской Федерации», включений до її складу де здійснював роботу відповідно до затвердженого Комісією регламенту.

Окрім того, в червні 2021 року ОСОБА_6 , знаходячись у місті Сімферополі, займаючи вищезгадану посаду в «Управлении федеральной службы безопасности России по Республике Крым и городу Севастополю», спільно з іншими працівниками вказаного управління проводив опитування громадянина України ОСОБА_10 з приводу його публічної демонстрації проукраїнських поглядів.

Вказаними діями ОСОБА_6 надав допомогу іноземній державі та її представникам у створенні та функціонуванні органів безпеки Російської Федерації та придушення спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим, що призвело до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим.

14.02.2025 у порядку ст. 135 та ч. 1 ст. 278 КПК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ялта Автономної Республіки Крим, громадянину України, колишньому старшому оперуповноваженому в особливо важливих справах 2 відділу управління контррозвідки Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим, одруженому, останнє відоме місце перебування: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, тобто умисному діянні, вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: в наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, обґрунтовується зібраними у провадженні доказами, а саме: протоколами оглядів інтернет-ресурса від 10.09.2024 року та від 17.09.2024 року; протоколами допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 ; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

14.02.2025 через засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» та офіційний веб-сайт Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України та викликано на 18.02.2025, 19.02.2025, 20.02.2025 до другого слідчого відділу ТУ ДБР у місті Мелітополі та прокуратури Автономної Республіки Крим для отримання письмового повідомлення про підозру, допиту в якості підозрюваного та проведення інших слідчих, процесуальних дій за участі підозрюваного.

Повістки про виклик та повідомлення про підозру також направлено за місцем реєстрації ОСОБА_6 та вручено його захиснику.

У жодну з визначених дат ОСОБА_6 до слідчого не з`явився без поважних причин та не повідомив про причини свого неприбуття, при цьому підозрюваний був належним чином, відповідно до вимог КПК України, повідомлений про підозру, а також про час, дату та місце проведення процесуальних та слідчих (розшукових) дій.

Так, у ході розслідування встановлено, що ОСОБА_6 документований паспортом громадянина рф від 27.03.2014 та від 13.12.2019, на теперішній час знаходиться на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, ухиляється від явки на виклики слідчого, переховується з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, та продовжує свою злочинну діяльність.

Відповідно до інформації, наданої Державною прикордонною службою України, ОСОБА_6 кордон України не перетинав.

20.02.2025 постановою слідчого оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6 у зв`язку з переховуванням від органів слідства на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, на даний час виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 відповідно до ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вказаних ризиків, є наступне.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років.

За своєю правовою природою та об`єктом спрямування злочини направлені проти основ національної безпеки України.

Зважаючи на практику ЄСПЛ, слід зазначити, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Усвідомлюючи, що за результатами судового розгляду його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, що тягне за собою негативні наслідки у вигляді застосування санкцій, передбачених ч. 1 ст. 111 КК України, з метою створення перешкод встановленню істини у справі та з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, підозрюваний ОСОБА_6 ухиляється та може продовжити ухилятися від явки до органів досудового розслідування та суду.

Так, у ході розслідування встановлено, що ОСОБА_6 на теперішній час переховується на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим.

Відповідно до інформації, наданої Державною прикордонною службою України, ОСОБА_6 кордон України не перетинав.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, ОСОБА_6 перед тим, як вчинити злочин, тривалий час працював в Службі безпеки України, у зв`язку з чим може бути знайомий з діючими працівниками Служби безпеки України, крім того підозрюваному також відомі порядок проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, тому перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб, підозрюваний може здійснювати вплив на працівників органу досудового розслідування, прокуратури та суду, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, визнаними свідками у справі та допитаними у цьому статусі, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань під часу допиту в суді, з метою створення собі «алібі», щодо непричетності до вчинення інкримінованого злочину, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні.

Так, ОСОБА_6 на цей час продовжує та продовжить надалі вчиняти діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, у тому числі й у взаємодії з іншими зрадниками та колаборантами.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З огляду на вищевикладене, обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 свідчать про те, що заявлені ризики виправдовують тримання його під вартою, а більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання цим ризикам.

Зазначені обставини свідчать про умисне ухилення підозрюваним від виконання своїх процесуальних обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України, а також переховування від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як передбачено ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.

Слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, тому може переховуючись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При вирішенні заявленого клопотання, слідчий суддя також враховує дані про особу ОСОБА_6 , тяжкість кримінального правопорушення, у вчинені якого він обґрунтовано підозрюється.

Також слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуває на тимчасово окупованій території України, оголошена у розшук, у даному кримінальному провадженні обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Враховуючи вище зазначені обставини, слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до абзацу 8 ч. 4 ст. 183 Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. Враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 111 КК України, відсутні підстави для визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 309,395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 , не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді, суду для розгляду за її участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1