справа № 179/672/24
провадження № 1-кп/179/19/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року селище Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 12.02.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, із базовою загальною середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, військовослужбовця військової служби по мобілізації на особливий період, старшого стрільця 1 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , перебуваючого у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого 20.09.2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 2 місяці, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України закрити у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Як вбачається з обвинувального акту кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах: старшого солдату ОСОБА_4 відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій службі) від 26.02.2022 № 39 призначено на посаду старшого стрільця 1 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 , 02 лютого 2024 року близько 19 год. 00 хв, перебуваючи в домоволодінні за згодою власника ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час, перебуваючи в приміщенні спальної кімнати, побачив біля телевізора на комоді планшет марки «Lenovo» моделі «ТАВ2А-10», чорного кольору, що належить потерпілому ОСОБА_5 . В подальшому у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на таємне викрадання чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу.

Так, ОСОБА_4 , ігноруючи Указ Президента України від 24.02.2022 № 54/2022, Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, яким введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було продовжено та який тривав на момент вчинення злочину, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадання чужого майна, переконавшись в тому, що буде не помічений власником та іншими особами, умисно, таємно викрав бувший у використанні планшет марки «Lenovo» моделі «ТАВ2А-10», чорного кольору, вартість якого складає 966 гривень 67 копійок, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим причинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 966 гривень 67 копійок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким були внесені зміни до ст. 51 КУпАП та посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Згідно нової редакції ст. 51 КУпАП України, відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що складає 757 грн.

Відповідальність за ч. 2 ст. 51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає від 575 грн. до 3028 грн.

Таким чином, розмір вартості майна, за яким розмежовується адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян визначених ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, що становило 302 грн. 80 коп. збільшено до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 3028 грн., тобто кримінальна відповідальність настає у випадку викрадення майна вартістю понад 3028 грн.

Таким чином, з 09.08.2024 таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році складає 3028 грн.

За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_4 інкриміновано вчинення крадіжки майна в умовах воєнного стану на суму 966 грн. 67 коп.

Тому, після набрання чинності Законом України № 3886-IX від 18.07.2024 викрадення майна на зазначену суму слід кваліфікувати за ст. 51 КУпАП, а не за ч. 4 ст. 185 КК України.

Судом обвинуваченому роз`яснено, що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачений має право на продовження судового розгляду у загальному порядку. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що не бажає продовжувати судовий розгляд та просив закрити провадження за фактом крадіжки.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.01.2021 по справі № 0306/7567/12, за загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Аналогічного змісту позиція Верховного Суду, висловлена у постанові від 16.02.2021 по справі № 345/3522/18. Колегія суддів ККС Верховного Суду погодилася з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності закриття кримінального провадження, оскільки висновок про відсутність у діях складу злочину, з огляду на ретроспективність юридичних наслідків декриміналізації, відповідає засаді законності. Водночас зазначено, що такі підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані із змінами законодавства про кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Згідно положень ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України надійшло до суду 10.04.2024, однак на момент розгляду цього кримінального провадження судом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки Законом України № 3886-ХІ від 18.07.2024 внесено зміни до ст. 51 КУпАП та збільшено розмір вартості майна, який впливає на розмежування адміністративного правопорушення та кримінального правопорушення та кваліфікацію дій особи.

Так, в обвинувальному акті вказано, що протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 966 грн. 67 коп., тобто встановлена заподіяна шкода обвинуваченим не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів громадян 3028 грн.

Положення п. 41 ч.1 ст. 284 КПК України передбачають, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 41 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

В судовому засіданні обвинувачений надав згоду на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 41 ч.1 ст. 284 КПК України.

При цьому суд враховує приписи ч. 1 ст. 5 КК України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п.41 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Отже, враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна, вчиненому в умовах воєнного стану на суму 966 грн. 67 коп., що є менше ніж 3 028 грн., із врахуванням положень ст. 5 КК України, на даний час його діяння не є кримінально караним, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 284, 286, 334, 350, 479-2 КПК України, ст.ст. 3, 5 КК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1