ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальне провадження № 0000077 від 22.08.2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Бердичів, Житомирської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, тимчасового не працюючого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, -

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , приблизно в квітні 2021 року (точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), діючи в особистих інтересах, з корисливих мотивів, вирішив здійснити самовільне будівництво нежитлового приміщення, а саме: нежитлової будівлі з навісом прямокутної форми загальними розмірами: 3,13 м та 9,96 м шириною, 6,13 м довжиною та 2,8 м висотою, загальною площею 15,8 м. кв. із облаштуванням навколо неї замощення, що є спорудою капітального типу, яку вирішив звести на самовільно зайнятій земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності Рівненської міської ради, та є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :01:035:0096 площею 514 м. кв. за адресою: АДРЕСА_2 , та відноситься до земель житлової та громадської забудови.

Так, ОСОБА_3 достовірно знаючи, та розуміючи, що ним буде вчинено неправомірні дії, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, у квітні 2021 року, але не пізніше 12.04.2021 (точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), в порушення положень ст. 14 Конституції України, згідно з якою земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, за відсутності будь-яких підстав набуття права на землю, передбачених ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону, нехтуючи вимогами ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, згідно з якою громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі - продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю), ст. 125 Земельного кодексу України, згідно з якою право власності на земельну ділянку, або її оренди, право державної реєстрації цих прав виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, право постійного користування, або оренди земельною ділянкою, та його державної реєстрації, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, ч. 5 ст. 26, п. 1 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», п. 3.2. «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», самовільно, без належного оформлення права власності, права користування чи оренди на землю, їх державної реєстрації, зайняв земельну ділянку площею 514 м. кв. з кадастровим номером :01:035:0096, що за адресою: АДРЕСА_2 та без належного оформлення відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи, шляхом залучення невстановлених досудовим розслідуванням будівельників, діючи умисно, із корисливих мотивів, здійснив самовільне будівництво об`єкту нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі з навісом та замощенням загальною площею 15,8 м. кв.

Тобто, ОСОБА_3 , визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, а саме, у самовільному будівництві споруди на самовільно зайнятій земельній ділянці.

На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, підтвердив вище зазначені обставини. Пояснив, що приблизно в квітні 2021 року, коли розпочинав свою роботу сервісний центр МВС, вирішив поруч здійснити самовільне будівництво нежитлового приміщення, а саме: нежитлової будівлі з навісом загальними розмірами: 3,13 м та 9,96 м шириною, 6,13 м довжиною та 2,8 м висотою, загальною площею 15,8 м. кв. із облаштуванням навколо неї замощення, яку вирішив звести на самовільно зайнятій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , яка перебуває у комунальній власності Рівненської міської ради.

У квітні 2021 року, але не пізніше 12.04.2021 року самовільно, без належного оформлення права власності, права користування чи оренди на землю, їх державної реєстрації, зайняв земельну ділянку площею 514 м. кв. з кадастровим номером :01:035:0096, що за адресою: АДРЕСА_2 та без належного оформлення відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи, здійснив самовільне будівництво об`єкту нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі з навісом та замощенням загальною площею 15,8 м. кв., де розмістив кавові апарати та інше харчове обладнання та здійснював підприємницьку діяльність. У вчиненому щиро розкаюється. Нанесені ним збитки самостійно, добровільно відшкодував для Рівненської міської ради.

Представник потерпілого, Рівненської міської ради, до початку судового засідання подав заяву у якій вказав, що не заперечує проти проведення засідань без його участі та визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Майнових та моральних претензій до обвинуваченого не має, просив покарання призначити на розсуд суду.

Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого, характеризуючих даних на нього.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше не був судимий, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне повне відшкодування збитків потерпілому.

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

На підставі викладеного, враховуючи обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, тому йому необхідно призначити покарання у виді штрафу.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

По справі проведено експертизи за ухвалою слідчого. Ці судові витрати, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, призначивши покарання у виді штрафу 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 5348,40 (п`ять тисяч триста сорок вісім) гривень, 40 копійок.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2022 року, а саме, на нежитлову будівлю з навісом загальними розмірами: 3,13 м та 9,96 м шириною, 6,13 м довжиною та 2,8 м висотою, загальною площею 15,8 м. кв. із облаштуванням навколо неї замощення, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , площею 514 м. кв. з кадастровим номером :01:035:0096.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1