Справа № 712/8944/25
Провадження № 1-кс/712/3317/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3

представника скаржника адвоката ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси скаргу адвоката ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000103 від 05.09.2024,

УСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернулась адвокат ОСОБА_4 із скаргою, поданою в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000103 від 05.09.2024.

Скаргу мотивувала тим, що старшим слідчим СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області капітаном поліції ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000103, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

19.06.2025 року у рамках даного кримінального провадження № 0000103 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_3 . Згідно протоколу обшуку від 19.06.2025 року серед тимчасово вилучених речей був і мобільний телефон ОРРО А91 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який поміщений до сейф-пакету CRI 1190291.

У порядку ч.5 ст. 171 КПК України слідчим не подано до суду клопотання про накладення арешту на мобільний телефон ОРРО А91 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 . Даний факт підтверджується і поданим до суду 20.06.2025 року прокурором клопотанням, в якому останній не просив накласти арешт на телефон, а також ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.06.2025 року про накладення арешту на майно по справі № 712/8562/25. Отже, в рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді арешт на вище зазначений телефон не накладався.

Власник телефону гр. ОСОБА_3 26.06.2025 року зверталася до слідчого із заявою щодо повернення тимчасового вилученого майна, однак заява залишилася проігнорована. Таким чином, вище зазначений телефон є тимчасово вилученим майном згідно ст. 237 КПК України.

Частиною 5 статті 171 КПК України встановлено строки подання клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна, яке повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З огляду на викладене представник просила зобов`язати уповноваженого слідчого СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області у кримінальному провадженні № 0000103, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.09.2024 року, повернути гр. ОСОБА_3 тимчасово вилучене майно, а саме мобільний телефон ОРРО А91 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який був вилучений в ході обшуку 19.06.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала подану скаргу, просила повернути їй вилучений телефон, зазначила, що у телефоні міститься важлива для неї інформації, встановлені застосунки, контакти, фотографії, отже телефон їй дуже потрібен.

Адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримала та просила задовольнити її у повному обсязі, вказала, що в ухвалі про проведення обшуку зазначались тільки родові ознаки телефону, слідчим подавалось клопотання про арешт інших речей, які вилучені на підставі ухвали про проведення обшуку, однак із клопотанням про арешт телефону слідчий не звернувся, тому телефон є тимчасово вилученим майном та має бути повернутий власнику. Представник заперечувала проти долучення до матеріалів справи протоколу огляду телефону та постанови про визнання його речовим доказом від 08.07.2025, оскільки строк повернення тимчасово вилученого майна встановлений КПК, слідчим документи складені після спливу строку. Крім того, просила врахувати практику Вищого антикорупційного суду, Верховного Суду складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду щодо невідповідності КПК підходу, коли коли правомірність вилучення та подальшого утримання майна визначалась би виключно ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук та самостійно органом досудового розслідування під час обшуку шляхом співставлення виявлених речей з визначенням (в більшості випадків доволі абстрактним) речей, зазначених в такій ухвалі.

Слідча ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення скарги, зазначила, що ухвалою слідчого судді надано дозвіл на проведення обшуку з метою вилучення, у тому числі, мобільних телефонів, ноутбуків та іншої комп`ютерної техніки, яка є в користуванні ОСОБА_3 , отже мобільний телефон ОРРО А91, який вилучений в ході проведення санкціонованого обшуку та належить ОСОБА_3 не є тимчасово вилученим майном. Телефон має доказове значення у провадженні оскільки містить інформацію, яка відноситься до предмета доказування у справі, наразі досудове розслідування триває, із телефоном планується проводити слідчі дії, отже просила відмовити у задоволенні скарги.

Слідчим у судовому засіданні наданні копії Протоколу огляду предмета від 08.07.2025, Постанови про визнання та приєднання у якості речових доказів до кримінального провадження № 0000103 від 05.09.2024 мобільного телефону ОРРО А91.

Дослідивши матеріали, заслухавши власника телефона, представника, слідчу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржене рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Порядок тимчасового вилучення майна регламентовано ст. 168 КПК України, яка вказує, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбаченихчастиноюп`ятоюстатті171,частиною шостоюстатті173цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Згідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко-чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Отже, тимчасово вилученим майном вважаються лише речі та документи, які не входять до переліку, щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

З матеріалів скарги убачається, що слідчим відділом Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000103 від 05.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

12 червня 2025 року ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси надано дозвіл на проведення обшуку території, на якій розташований житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , з метою вилучення речей і предметів, які були використані для вчинення злочину чи зберегли інформацію, яка має суттєве доказове значення у даному кримінальному провадженні, у тому числі, мобільних телефонів, ноутбуків та іншої комп`ютерної техніки, яка є в користуванні ОСОБА_3

19.06.2025 за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси, під час проведення якого, серед іншого, виявлено та вилучено телефон ОРРО А91 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

У подальшому, телефон 08.07.2025 оглянутий, встановлено наявність інформації, що має значення у провадженні та постановою слідчого від 08.07.2025 визнаний та приєднаний до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу.

Оглядом телефону встановлено, що він містить інформацію, яка має суттєве доказове значення у даному кримінальному провадженні. Вилучений 19.06.2025 телефон ОРРО А91 відповідно до протоколу обшуку, на поверненні якого наполягає заявниця та представник, підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.06.2025 у справі № 712/8026/25.

Відтак, вилучене майно у вигляді телефону, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність та недоведеність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Зауваження щодо несвоєчасності огляду та визнання речовим доказом телефону до уваги не беруться, оскільки в ухвалі слідчого судді надано дозвіл, у тому числі на вилучення мобільних телефонів ОСОБА_3 , строк проведення огляду та винесення постанови про визнання речовим доказів КПК не встановлений, слідчим такі рішення приймають виходячи з потреб досудового розслідування.

Судова практика, наведена представником, береться до уваги, однак обставини справ є відмінними від обставин справи, що розглядається, а практика не є переважаючою. За встановленими обставинами справи, зважаючи, на положення КПК, що тимчасово вилученим є саме майно, яке не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу; надання дозволу на вилучення телефону ухвалою суду; подальше встановлення доказового значення вилученого телефону у провадженні, вимога щодо повернення вилученого в ході санкціонованого обшуку телефону задоволенню не підлягає.

Оцінюючи дотримання права кожної фізичної особи на мирне володіння своїм майном, декларованого ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя зважає на те, що застосування арешту у даному кримінальному провадженні становить втручання у право власності, однак таке втручання на даним час є виправданим з огляду на суспільний інтерес, який у даному конкретному випадку стосується результату розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст. ст. 167-169, 236, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , поданої в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000103 від 05.09.2024 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 14.07.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1