Справа №-613/1374/24 Провадження №-1-кп/613/68/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 04.01.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, одруженого, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 336 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

06.11.2023 військовозобов`язаний ОСОБА_4 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за адресою: АДРЕСА_2 з метою зміни свого прізвища у військово-облікових документах, та того ж дня, на виконання вимог Конституції України, Указів Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», згідно з Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №451/2023 - ІХ від 26.07.2023, затвердженим Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023 (продовжено строк дії з 18.08.2023 по 16.11.2023), Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок та військову службу» та інших Законів України, а також виданих відповідно до них нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться загальна мобілізація, на особливий період, був направлений на проходження медичного огляду для призову на військову службу за мобілізацією .

ОСОБА_4 видано направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією (далі - ВЛК) з метою визначення ступеня придатності до військової служби. Про отримання направлення на ВЛК та ознайомлення з кримінальною відповідальністю за ухилення від проходження призову на військову службу за мобілізацією, шляхом ухилення від медичного огляду та симуляції хвороби, військовозобов`язаний ОСОБА_4 підтвердив власним підписом в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію.

У цей же день, 06.11.2024, військовозобов`язаний ОСОБА_4 пройшов медичний огляд районної медичної комісії у поліклінічному відділені КНП «Богодухівська ЦРЛ», розташованому за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. Чернієнка, буд. 13, та за результатами медичного огляду, проведеного військово-лікарською комісією у відповідності до вимог Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 № 402, згідно з довідкою № 251/2/691 від 27.12.2023 останнього визнано придатним до військової служби.

Після проходження медичної комісії ОСОБА_4 27.12.2023 об 11 год 30. хв. була виписана бойова повістка на відправку до команди № НОМЕР_1 та зобов`язано останнього прибути 28.12.2023 о 08 год 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшого відправлення до команди № НОМЕР_1 , проте, ОСОБА_4 в усній формі відмовився отримувати бойову повістку у зв`язку з особистим небажанням проходити службу в лавах ЗСУ. Також, ОСОБА_4 було повідомлено про відповідальність за ст. 336 КК України у випадку неявки на відправку до команди.

Однак, будучи придатним за станом здоров`я до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбаченого ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , усупереч вказаним вимогам законодавства, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи наслідки своїх дій, з метою ухилення призову на військову службу за мобілізацією, відмовився отримувати бойову повістку на відправку до команди ВЧ НОМЕР_1 та не прибув 28.12.2023 об 08 год 00 хв. до пункту збору, розташованого на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ти самим ухилився від проходження військової служби за мобілізацією.

Таким чином останній безпідставно відмовився від мобілізації, чим порушив порядок комплектування Збройних Сил України та вимоги:

1) ст. 65 Конституції України, де зазначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України;

2) ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», де зазначено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, зобов`язані:

прибувати за викликом РТЦК та СП для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити підготовку до військової служби, військову служу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством;

3) п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», де зазначено: під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав. Пояснив, що у 2023 році прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою заміни військового квитка у зв`язку зі зміною прізвища. У ТЦК йому сказали, що необхідно пройти військово-лікарську комісію, ОСОБА_4 її пройшов, після чого, того ж дня, працівники ТЦК та СП намагалися від руки виписати йому повістку на відправку до військової частини. Цю повістку ОСОБА_4 відмовився брати та розписуватися за неї, оскільки вважав цю повістку виписаною з порушенням встановленого законом порядку, а саме, вона повинна була бути надрукована, а не виписана від руки, і могла бути вручена йому лише за місцем проживання, а не у приміщенні ТЦК та СП. Підтвердив, що не бажав і не бажає проходити військову службу за станом здоров`я, оскільки має проблеми з хребтом, а також у зв`язку з тим, що він є єдиним годувальником у сім`ї, про що він зазначив працівникам ТЦК та СП.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_4 своєї вини, його винність підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду письмових доказів, а також показаннями свідків, наданими у судовому засіданні.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що проходить службу на посаді заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 . Підтвердив, що у грудні 2023 року ОСОБА_4 пройшов військово-лікарську комісію, за результатами якої був визнаний придатним до військової служби. У відповідності до чинного законодавства у присутності свідка ОСОБА_4 була виписана бойова повістка на відправку до військової частини, яку обвинувачений відмовився отримувати і ставити про це свій підпис, про що було складено відповідний акт.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що проходить службу на посаді начальника групи бронювання ІНФОРМАЦІЯ_5 .Узимку 2023 року, увечері, у його присутності ОСОБА_4 відмовився від отримання бойової повістки на відправку до військової частини, про що за участю свідка ОСОБА_6 було складено відповідний акт.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, щопроходить службу на посаді інструктора мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 . Восени 2023 року у його присутності військовозобов`язаний ОСОБА_4 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , та був направлений на ВЛК для визначення придатності до військової служби. У відповідності до висновку ВЛК, яка визнала ОСОБА_4 придатним до військової служби, обвинуваченому була виписана бойова повістка на відправку, від отримання яікої ОСОБА_4 відмовився, посилаючись на незадовільний стан здоров`я, неправдивість висновку ВЛК та необхідність утримання сім`ї. За фактом відмови був складений відповідний акт, оскільки це передбачено законодавством. Повістка вручалася заступником начальника ТЦК та СП ОСОБА_6 , з яким обвинувачений проходив співбесіду.

Копією облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_2 , оформленною 27.11.2017, підтверджено перебування ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 з 27.11.2017 (а.с.135).

03.01.2024 до Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшло повідомлення від 29.12.2023 про кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України, за змістом якого 27 грудня 2023 року ОСОБА_4 представником ІНФОРМАЦІЯ_4 було доведено повістку на відправку 28.12.2023 до військової частини НОМЕР_1 , в присутності свідків ОСОБА_4 відмовився її отримувати. 28 грудня 2023 року, маючи на меті прямий умисел, будучи придатним до військової служби за станом здоров`я та не маючи права на відстрочку від призову ОСОБА_4 не з`явився для відправлення до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби під час загальної мобілізації (а.с.130).

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.01.2024 підтверджено реєстрацію кримінального провадження № 000008 за вказаним повідомленням за ст.336 КК України за фактом неявки ОСОБА_4 для відправлення до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби під час загальної мобілізації.

Витягом з журналу видачі направлень на ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 підтверджено видачу ОСОБА_4 06.11.2023 направлення на проходження ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби та отримання ним направлення під підпис, а також ознайомлення його під підпис про кримінальну відповідальність (а.с.138).

Довідкою військово-лікарської комісії № 251/2/691 підтверджено проходження ОСОБА_4 медичного огляду військово-лікарською комісією 27 грудня 2023 року, за результатами чого на підставі статті 55Б графи ІІ Розкладу хвороб, графи 1-9 ТДВ «Б» ОСОБА_4 був визнаний придатним до військової служби (а.с.132).

Витягом з журналу реєстрації направлень на ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 підтверджено видачу ОСОБА_4 11.07.2024 направлення на проходження ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби та отримання ним направлення під підпис, а також ознайомлення його під підпис про адміністративну та кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації шляхом ухилення від медичного огляду та симуляції хвороби (а.с.137).

Довідкою ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 № 154/12/550 підтверджено проведення 13.07.2024 медичного огляду ОСОБА_4 , висновок ВЛК - на підставі ст.ст.55-Б, 23-В графи ІІ Розкладу хвороб, графи 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10 ТДВ «Б» придатний до військової служби в підрозділах НПО (а.с.141).

Повісткою з розпискою від 27.12.2023 та актом № 2 від 27.12.2023, підписаним свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підтверджено, що 27.12.2023 об 11 год 30. хв., після проходження ВЛК, ОСОБА_4 підполковником ОСОБА_6 було виписано та доведено повістку на відправку до команди № НОМЕР_1 , якою зобов`язано ОСОБА_4 о 08 год. 00 хв. з`явитися за адресою: АДРЕСА_2 для подальшого відправлення до команди № НОМЕР_1 , а також роз`яснено про відповідальність згідно з чинним законодавством. Однак ОСОБА_4 в усній формі відмовився від отримання вказаної повістки та прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 на визначену дату і час для відправки до військової частини НОМЕР_1 (а.с.131, 133).

27.12.2023 дружиною ОСОБА_4 ОСОБА_12 було подано заяву, в якій вона повідомляла про те, що її чоловік ОСОБА_4 є єдиним годувальником у сім`ї, оскільки вона є непрацездатною через проблеми зі здоров`ям, а також про те, що її старший син проходить військову службу, у зв`язку з чим просила не брати її чоловіка на військову службу до повернення її сина з військової служби (а.с.134).

Заявою ОСОБА_4 від 25.07.2024 підтверджено відмову ОСОБА_4 від виконання вимог ст.65 Конституції України, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також про обізнаність про відповідальність згідно з чинним законодавством (а.с.136).

Листом Богодухівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області від 23.07.2024 підтверджено зміну прізвища ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на «Фаркаш» на підставі актового запису про шлюб № 143 від 16.09.2023.

Достовірність та об`єктивність вищенаведених доказів у суду сумніву не викликають, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. У відповідності до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого за ст.336 КК України ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Щодо доводів сторони захисту про неправомірність висновку ВЛК щодо придатності ОСОБА_4 до військової служби, а також наявність у родині обвинуваченого старшого сина-військовослужбовця слід вказати, що ОСОБА_14 мав можливість оскаржити висновок ВЛК, а також ініціювати отримання відстрочки - у разі наявності для цього законних підстав, однак, таким правом не скористався, доказів оскарження висновку ВЛК або ж наявності підстав відстрочки не надав.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він в силу ст.89 КК України не судимий, одружений, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується нейтрально, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , не перебуває на обліку у Богодухівській філії Харківського обласного центру зайнятості, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, знятий з обліку у лікаря-психіатра у 2023 році на підставі висновку ХОКПЛ № 3 (без психічних розладів).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 545 від 07.08.2024 ОСОБА_4 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_15 перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.142-144).

Згідно з висновком досудової доповіді ймовірність вчинення ОСОБА_4 повторного правопорушення є середньою, ризик небезпеки для суспільства середній, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становитиме високої небезпеки для суспільства. У випадку призначення судом покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, орган пробації вважає за доцільне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України та обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації, передбачений ч.3 ст.76 КК України.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України та враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Разом з тим, суд зауважує, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України захист незалежності та територіальної цілісності держави набув особливого значення для кожного громадянина та має забезпечуватися всіма можливими засобами. Наслідки ухилення осіб від військової служби в цих умовах через призначене їм покарання мають досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 квітня 2024 року у справі № 669/398/23.

Отже, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільної небезпеки, відомостей про особу обвинуваченого, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ст.336 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді, зокрема, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Надаючи оцінку доводам захисту про необхідність застосування ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від покарання з випробуванням, суд враховує, що обвинувачений не визнав вини у вчиненні інкримінованого злочину, після повторного проходження ВЛК у липні 2024 року та визнання його придатним для військової служби у певних підрозділах власноручно написав заяву про відмову від проходження військової служби, у судовому засіданні пояснив, що не бажав і не бажає проходити військову службу, що свідчить про відсутність критичної оцінки своєї протиправної поведінки.

Посилаючись на небажання проходити військову службу з огляду на незадовільний стан здоров`я та відсутність у його родині інших годувальників, обвинувачений не надав доказів оскарження висновку ВЛК про придатність до військової служби або наявності законних підстав для відстрочки від проходження військової служби.

Ухиляючись від призову на військову службу з посиланням на вказані обставини, обвинувачений фактично переклав виконання свого конституційного обов`язку із захисту Вітчизни на інших співгромадян.

В умовах воєнного стану звільнення від відбування з випробуванням демотивує інших осіб, які підлягають мобілізації, знижує рівень військової дисципліни і боєздатності підрозділів Збройних сил України та інших військових формувань.

За таких обставин, з огляду на підвищений ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та конкретні обставини справи, суд зазначає, що самі по собі відомості про особу ОСОБА_4 не можуть свідчити про можливість застосування до нього положеньст. 75 КК України та звільнення його від відбування призначеного покарання.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає правових підстав для застосування положень ст.75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 ..

Строк відбування покарання слід рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 (після набрання вироком законної сили).

Речові докази, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відсутні.

З урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого та відомостей про особу ОСОБА_4 , визначеної статтею 177 КПК України мети застосування запобіжних заходів, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язок не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; прибувати до суду за кожною вимогою; повідомляти суд про зміну місця проживання.

Цивільного позову в рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-376, 392, 393, 395, ч.15 ст.615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.336 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання слід рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 .

Застосувати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язок не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду, прибувати до суду за кожною вимогою, повідомляти суд про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 395 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Повний текст вироку складено 27 серпня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1