УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2025 Справа №607/10771/25 Провадження №1-кс/607/3088/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000007 від 13.01.2025 прозастосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с. Рукшин Хотинського району, Чернівецької області, українця, громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера, особи з інвалідністю 2 групи, раніше не судимого.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000007 від 13.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує на наступні обставини. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX, яким затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який продовжено по даний час.

Згідно ч.3 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводяться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 (надалі Закон України).

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Згідно ч.8 «Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.20221 №1455, перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку січня 2025 року, точної дати та часу не встановлено, але не пізніше 04.01.2025, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 та ОСОБА_4 в ході телефонної розмови з ОСОБА_10 дізнався про те, що останній в порушення вимог Закону України «Про правовий режим воєнного стану», має намір незаконно виїхати за межі державного кордону України і не планує повертатися, про що повідомив ОСОБА_9 .

Надалі, ОСОБА_9 будучи обізнаним про встановлені на період дії воєнного стану правила перетину кордону України, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , маючи на меті одержати матеріальні блага, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, місці та часі, але не пізніше 06.01.2025, під час розмови з ОСОБА_10 повідомив йому про те, що організує та посприяє в перетині державного кордону України, а також забезпечить його транспортним засобом для цього, за що отримав від ОСОБА_10 грошові кошти, які в подальшому було розділено між всіма учасниками злочинної групи.

В подальшому, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, місці та часі, але не пізніше 06.01.2025, ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 та ОСОБА_4 ,забезпечив заселення ОСОБА_10 в готель де він очікував подальших вказівок з метою незаконного перетину державного кордону України поза офіційними пунктами пропуску на кордоні із Республікою Румунія.

Надалі, ОСОБА_4 07.01.2025, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , забезпечив перевезення ОСОБА_10 з готелю до іншого місця, де на нього очікував ОСОБА_11 на транспортному засобі марки «Chevrolet Niva» н.з. НОМЕР_1 , тобто забезпечив ОСОБА_10 , транспортним засобом для незаконного перетину державного кордону України поза офіційними пунктами пропуску.

В подальшому, 09.01.2025 ОСОБА_11 який не був в повній мірі обізнаний із злочинним умислом ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та їх планом злочинної діяльності, на автомобілі марки «Chevrolet Niva» н.з. НОМЕР_1 , намагався перевезти ОСОБА_10 до ділянки кордону, поза офіційними пунктами пропуску, з метою його незаконного перетину, однак ОСОБА_10 не зміг цього зробити за причин, що не залежали від волі ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , оскільки автомобіль марки «Chevrolet Niva» н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 був затриманий працівниками правоохоронних органів у межах контрольованого прикордонного району біля населеного пункту с. Путрине, Дністровського району, Чернівецької області, на кордоні із Республікою Румунія.

Окрім того, 13.05.2025 ОСОБА_9 будучи обізнаним про встановлені на період дії воєнного стану правила перетину державного кордону України з метою реалізації злочинного умислу направленого на організацію незаконного переправлення ОСОБА_13 через державний кордон України, повідомив про це ОСОБА_4 , який у свою чергу повідомив ОСОБА_12 та ОСОБА_14 . Надалі ОСОБА_12 під час розмови із ОСОБА_4 повідомив, що організація незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_13 буде коштувати близько 11 000 Євро, з яких 2000 Євро, потрібно дати в якості авансу.

Надалі, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою та з відома ОСОБА_12 та ОСОБА_14 14.05.2025 о 08.43 год., зателефонував до ОСОБА_9 та повідомив, що повідомив, що організація незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_13 буде коштувати близько 11 000 Євро, з яких 2000 Євро, потрібно дати в якості авансу на що ОСОБА_9 погодився.

Цього ж дня, 13.05.2025 ОСОБА_15 будучи обізнаною про встановлені на період дії воєнного стану правила перетину державного кордону України, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 з корисливих мотивів, під час зустрічі із ОСОБА_16 повідомила їй, що за 11 000 доларів США, організує та посприяє її знайомому ОСОБА_13 в перетині державного кордону України, а також забезпечить його транспортним засобом для цього.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_15 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 15.05.2025 зустрілась із ОСОБА_16 та отримала від неї частину грошових коштів у сумі 84 000 грн., (що еквівалентно 2000 доларів США), за організацію незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_13 поза офіційним пунктами пропуску. При цьому ОСОБА_15 повідомила ОСОБА_16 , що ОСОБА_9 перевезе ОСОБА_13 із його місця проживання до ділянки кордону в Чернівецькій області поза офіційним пунктами пропуску через державний кордон України на кордону із Республікою Румунія.

Поряд з цим, ОСОБА_15 повідомила ОСОБА_16 що із ОСОБА_13 зв`яжеться ОСОБА_9 та повідомить деталі його виїзду за межі державного кордону України.

Надалі, 21.05.2025 о 11.38 год. ОСОБА_9 діючи з відома та за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_15 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , зателефонував до ОСОБА_16 та повідомив, що він приїде в м. Тернопіль та забере ОСОБА_13 у другій половині дня, для подальшого його перевезення до населеного пункту з метою його подальшого переправлення через державний кордону України, поза офіційними пунктами пропуску на кордоні із Республікою Румунія.

В подальшому, 21.05.2025 о 21.26 год., ОСОБА_9 діючи з відома та за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_15 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , зателефонував до ОСОБА_13 та домовився із ним, що 22.05.2025 він приїде по нього.

З метою реалізації свого злочинного умислу 22.05.2025 о 11.38 год. зателефонував до ОСОБА_15 та повідомив, що він забирає ОСОБА_13 у зв`язку із цим потрібно повідомити ОСОБА_16 щоб вони готували повну суму, за організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_13 .

Надалі, 22.05.2025 приблизно о 12.49 год., ОСОБА_9 діючи з відома та за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_15 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , зустрівся із ОСОБА_13 на АЗС в смт. Велика Березовиця, Тернопільського району, Тернопільської області та перевіз його на автомобілі марки «Mazda CX-7» н.з. НОМЕР_2 в готель «Дністер», що за адресою с. Жванець вул. Центральна 6, Хмельницької області, з метою його подальшого переправлення 23.05.2025 через державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску, на кордоні із Республікою Румунія, однак не змогли цього зробити з причин що не залежали від волі ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , у зв`язку із тим, що ОСОБА_13 23.05.2025 близько о 07.00 год. був виявлений представниками Військової Служби Правопорядку та був запрошений до уповноважених правоохоронних органів з метою перевірки військово-облікових документів.

25.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про те, що він підозрюється у тому, що він у змові з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 організували та сприяли у незаконному переправленні ОСОБА_13 через державний кордон України, з корисливих мотивів, а тому підозра ОСОБА_4 тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий у клопотанні вказує на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може: п.1) переховуватись від органів досудового розслідування та суду; п.2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; п.3) незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; п.5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням викладеного, даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 слідчий вказує, що є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, тому йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів із визначенням розміру застави 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб 908400 грн..

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 обґрунтованими.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили щодо задоволення клопотання слідчого та просили у його задоволенні відмовити, зсилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеністю ризиків, на які вказує прокурор. Також, вказали, що в даному випадку має місце провокація вчинення злочину зі сторони свідка. Так, зазначили, що підозрюваний сам з`явився до слідчого судді, має постійне місце проживання та роботи, за декілька місяців має намір одружитись. Натомість просять обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, а у разі, коли суд дійде висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначити суму застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, зважаючи на вік підозрюваного, те, що він має міцні соціальні зв`язки, одружений, має постійне місце проживання, є пенсіонером, особою з інвалідністю 2 групи, має на утриманні дружину з інвалідністю 2 групи та його матеріальний стан.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000007 від 13.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

У даному провадженні 25.05.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

25.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України.

Достатніми підставами підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме дані:

-протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 17.05.2025;

-протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 16.05.2025, 23.05.2025;

-протоколу про результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину відносно ОСОБА_15 від 16.05.2025;

-протоколу про результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо відео контроль особи, відносно ОСОБА_9 від 22.04.2025;

-протокол про результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії заняття інформації з електронних комунікаційних мереж, відносно ОСОБА_9 від 10.02.2025;

-протоколу про результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_4 від 21.05.2025;

-протоколу про результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_9 від 23.05.2025;

-протоколу про результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_12 від 23.05.2025;

-протоколу про результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_14 від 23.05.2025 та інших матеріалів кримінального провадження в їх сукупності.

На думку слідчого судді зазначені дані у сукупності з відомостями, викладеними у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання матеріали в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Ухвалюючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Усвідомлюючи тяжкість вчинення кримінального правопорушення та розмір покарання, яке йому загрожує, може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності. Крім того, призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого діяння, може стати підставою та мотивом для його переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також, підозрюваний причетний до організації схеми незаконного переправлення осіб через державний кордон України поза офіційним пунктами пропуску а тому сам може скористатися цим та незаконно перетнути державний кордону України, оскільки інші особи які до цього причетні на даний час не встановлені.

На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.

Аналізом матеріалів кримінального провадження встановлено, що злочинна діяльність ОСОБА_4 є багатоепізодовою та до неї причетні велика кількість осіб.

На даний час органом досудового розслідування проведено тільки ряд першочергових слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню та продовжуються проводитись слідчі дії, спрямовані на встановлення осіб, яким ОСОБА_4 сприяв у незаконному перетині держаного кордону України, встановлення інших осіб які причетні до злочинної діяльності та свідків вчиненого ним кримінального правопорушення.

Однак, ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей насамперед не відшукані на даний час, грошові кошти виділені на проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, які маються істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та його результати, у тому числі унеможливить виконання завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Ризиком того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні є те, що є те, що на даний час досудовим розслідування не встановлено усіх свідків та очевидців даного злочину, вказані особи не допитані. Водночас, деякі з них можуть бути відомі ОСОБА_4 а відтак останній як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан досудового розслідування, судового розгляду та його результати.

Також, ОСОБА_4 особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні з метою ненадання ними показів чи надання показів в його користь.

Поряд з цим, відповідно до положення ч. 2 ст. 23 КПК України, не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також, згідно ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків і дослідження їх судом.

Ризиком того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі продовжить вчиняти кримінальні правопорушення є те, що він ніде не працює, законного заробітку не має, як слідує з матеріалів кримінального провадження джерелом доходу ОСОБА_4 була його незаконна діяльність по організації та сприянні в переправлені через державний кордон України військовозобов`язаних осіб, а тому з метою одержання прибутку, може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Отже, слідчий суддя доходить переконання про існування вказаних ризиків, а доводи сторони захисту про їх відсутність спростовані встановленими обставинами.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

Втім, за наведених вище обставин, на переконання слідчого судді, застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не гарантує унеможливлення запобігання існуючим ризикам.

Доводи сторони захисту, зокрема, що підозрюваний є пенсіонером, особою з інвалідністю, має постійне місце проживання, раніше не судимий, не надають підстав для можливості застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема, домашнього арешту, тим паче, особистого зобов`язання, оскільки застосування таких запобіжних заходів не забезпечить в повній мірі дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим пунктами 1, 2, 3, 4 частини 1 статті 177 КПК України. На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого, погоджене прокурором, необхідно задовольнити і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який хоча і раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, працевлаштований, та тяжкості злочину, у вчиненні якого йому пред`явлено підозру, який є насильницьким злочином, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.1 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, з урахуванням встановлених в ході розгляду клопотання обставин та характеризуючих даних про особу підозрюваного, вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя поряд із положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що застава у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, зможе забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Слідчий суддя також враховує, що метою застави має бути забезпечення процесуальних обов`язків і попередження ризиків, а не штрафну чи каральну функцію, що вплине на підозрюваного ОСОБА_4 .

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного, в разі внесення ним застави, обов`язки, що визначені ч.5 ст.194 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає безпідставним клопотання сторони захисту про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, у зв`язку із чим в його задоволенні слід відмовити, а клопотання слідчого задовольнити.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 год. 59 хв. 22 липня 2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0003454; призначення платежу: застава за ОСОБА_4 у справі №607/10771/25 згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.05.2025.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 23 год. 59 хв. 22.07.2025, наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: - прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні та свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_16 ;

- здати на зберігання до УДМСУ в Тернопільській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення, прокурору та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подання апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1