ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/688/25 Справа № 216/755/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року про накладення арешту майна в кримінальному провадженні №00002367 від 11.11.2024 за ч. 1 ст. 204 КК України,

В СТ А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №00002367 від 11.11.2024 за ч. 1 ст. 204 КК України, а саме на: пачки цигарок без марок акцизного податку - марки «Astru» - 104 пачки та Пріма класична 6 пачок 1, які вилучені 14.02.2025 року в ході проведення обшуку іншого володіння особи, а саме: павільйону, що розташований на території торгівельного комплексу «Ринок Центральний» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Літня (Лебедева - Кумача) 1.

На вказане рішення захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна. Зазначає, що судом першої інстанції порушені вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, а саме розгляд клопотання про арешт майна не пізніше 72 годин з дня надходження його до суду, тому в даному випадку слідчий суддя прийшов до передчасного висновку про арешт майна та повинен був повернути тимчасове вилучене майно власнику. Таким чином, суд першої інстанції розглянув клопотання поза межами встановлених процесуальних строків.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Слідчий суддя вказав, що майно, на яке прокурор просив накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та постановою слідчого від 14.02.2025 визнане речовим доказом, а тому слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором у клопотанні та у судовому засіданні доведено необхідність накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Також відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, а саме для збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчим суддею враховано, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може мати безпосереднє відношення до кримінального провадження, і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею накладено арешт обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно у зв`язку з порушенням слідчим суддею вимог ч. 1 ст. 172, ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме розгляд клопотання про арешт майна пізніше ніж 72 годин, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Однак, відповідно до матеріалів справи вилучені речі, в ході обшуку іншого володіння особи, а саме: павільйону, що розташований на території торгівельного комплексу «Ринок Центральний» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Літня (Лебедева - Кумача),1 - 104 пачки цигарок без марок акцизного податку марки «Astru» та 6 пачок Пріма класична відносяться до неякісної і небезпечної продукції, та вважається такою, що вилучена законом з обігу.

Крім того, в ухвалі слідчого судді про обшук прямо надано дозвіл на обшук саме з метою відшукування тютюнових виробів без марок акцизного збору. Таким чином, зазначене майно не є тимчасово вилученим.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду. Відмова в задоволенні клопотання про арешт майна можлива лише, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Сплив процесуального строку для постановлення ухвали за результатами розгляду клопотання про арешт майна не припиняє обов`язку слідчого судді розглянути клопотання по суті, а також не тягне за собою припинення повноважень слідчого судді на прийняття відповідного судового рішення

Підстави для відмови в арешті майна, як порушення слідчим суддею строку розгляду клопотання про арешт майна, КПК України не передбачено.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України. Наявні матеріали свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним.

Переглянувши ухвалу слідчого судді, в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для її скасування або зміни не вбачається, крім того зазначає, що накладений арешт може бути знятий слідчим суддею за заявою власника, в порядку ч.2 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року якою накладено арешт на майно громадянина ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №00002367 від 11.11.2024 за ч. 1 ст. 204 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді