Дата документу 05.05.2025 Справа № 337/1675/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/1675/25 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/318/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 4 квітня 2025 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербове Пологівського району Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, пенсіонера, маючого 3 групу інвалідності, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31 травня 2025 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, за наступних обставин.

2 квітня 2025 року приблизно о 00 год. 03 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні будівлі охорони ринку ТОВ «МИР», що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, буд. 24/Маршала Судця, буд. 2, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті та бажаючи їх настання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою заподіяння смерті ОСОБА_11 , з причин ревнощів, наніс останньому приблизно чотири удари сокирою по голові, чим спричинив потерпілому струс головного мозку, імпресійний перелом зовнішньої стінки лобної пазухи, перелом кісток носу, множинні рани голови та спинки носу, від яких ОСОБА_11 втратив свідомість.

Після цього, ОСОБА_7 усвідомлюючи, що він довів свій злочинний умисел до кінця, виконавши таким чином усі дії, які вважав необхідними для заподіяння ОСОБА_12 смерті, покинув місце вчинення злочину.

Проте, смерть ОСОБА_12 не настала з причин, які не залежали від волі ОСОБА_7 , оскільки потерпілому було своєчасно надано медичну допомогу.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

2 квітня 2025 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000309 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 4).

2 квітня 2025 року о 8 год. 30 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 49-51).

2 квітня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 52-54).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування скарги зазначає, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід, ніж вказаний у клопотанні є недостатнім запобіганню ризикам.

Вказує на безпідставність зазначення в оскаржуваній ухвалі про наявність ризиків незаконного впливу на свідків та потерпілих, а також вчинення нових злочинів.

Крім того, зазначає на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки останній наніс тілесні ушкодження потерпілому, але його вбивати не збирався, оскільки потерпілий підвівся з ліжка та сидів на ньому.

Зауважує, що слідчим суддею не враховано: наявність у підозрюваного постійного місця проживання, його дружина та свідок по справі мешкають за іншою адресою, дружина вказує на небажання спілкуватися з ОСОБА_7 , останній позитивно характеризується, є раніше не судимим, є пенсіонером і отримує пенсію у розмірі 11000 грн., що є достатнім для свого перебування під домашнім арештом, під час якого за підозрюваним буде доглядати його син та невістка.

Крім того вказує, що підозрюваний є інвалідом 3 групи, має вади із серцем, йому встановлений клапан, має катаракту ока, що вказує на потребу у постійному догляді та вживання ліків.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримав подану апеляційну скаргу та вказав, що застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід є занадто суворим. Звернув увагу на наявність судової експертизи, яка визначила ступінь легких тілесних ушкоджень у потерпілого, який не має претензій до підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою, дії останнього кваліфіковані вірно, потерпілий втратив свідомість і після чого, підозрюваний покинув місце злочину, вваживши, що вбив потерпілого. Зазначив, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідка.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів убачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Колегія суддів вважає, що надані слідчому судді стороною обвинувачення докази на обґрунтування підозри є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку щодо причетності ОСОБА_7 до подій вищевказаного кримінального правопорушення.

Так, вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчим суддею під час перевірки було дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

При цьому, поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32; у рішенні в справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175) термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується наступними доказами:

- відомостями, викладеними в протоколах огляду місця події (а.с. 12-20, 43-45);

- відомостями, викладеними в протоколі допиту потерпілого ОСОБА_11 від 2 квітня 2025 року (а.с. 29-32);

- інформацією, наданою з КНП «Міська лікарня №9 ЗМР, щодо встановлених у ОСОБА_11 діагнозів (а.с. 33-34);

- відомостями, викладеними в протоколі допиту свідка ОСОБА_13 від 2 квітня 2025 року (а.с. 35-42);

- відомостями, викладеними в протоколі допиту свідка ОСОБА_14 від 2 квітня 2025 року (а.с. 46-47);

- відомостями, викладеними в протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 2 квітня 2025 року (а.с. 57-59).

Із наведеного, можливо зробити висновок, що із наданих до клопотання доказів, існують підстави, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, оскільки аналіз вищевказаних доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

На переконання колегії суддів, стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість поданих стороною обвинувачення доказів, а остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам і, за наявності правових підстав, визнання їх недопустимими може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в цій частині є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Отже, ризик полягає не в настанні певних негативних для кримінального провадження обставин, а в можливості підозрюваного чи обвинуваченого вчинити спроби на досягнення такого результату. Тому суд має оцінювати існування такої можливості саме на теоретичному рівні відповідно до наявних в провадженні відомостей, передбачених в статті 178 КПК України.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, у зв`язку із чим, ураховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, процесуальна поведінка підозрюваного після вчинення злочину вказує на спробу переховуватися від органів досудового розслідування, адже ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину та був затриманий лише через 8 годин після вказаних подій.

На переконання колегії суддів, і ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків є занадто високим, адже, як випливає із матеріалів клопотання, потерпілий ОСОБА_11 є знайомим підозрюваного, з яким вони разом працюють, відносно потерпілого вчинено злочин із застосуванням насильства, а тому ураховуючи обізнаність підозрюваного про спосіб життя потерпілого, його місце роботи, контактні дані, ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі може здійснювати на нього незаконний вплив з метою зміни ним показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Також, колегія суддів, окремо звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_13 на даний час є дружиною підозрюваного, тобто, останньому достеменно відомі анкетні дані свідка, що може спонукати підозрюваного до здійснення на неї певного впливу з метою зміни нею показань.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з аналізу матеріалів провадження слідує, що підозрюваний неодноразово висловлював намір щодо спричинення потерпілому умисних тілесних ушкоджень, а тому, будучі на волі, з метою доведення своїх дій до кінця, підозрюваний може продовжити протиправні дії відносно потерпілого ОСОБА_11 .

Таким чином, апеляційний суд вважає, що встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовані та підтверджені.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_7 є раніше не судимим, є пенсіонером, отримує стабільний дохід у вигляді пенсії, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які б могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилання на стан здоров`я підозрюваного безумовно є обставиною, що враховується при обранні запобіжного заходу, разом з цим, колегією суддів не здобуто на даний час доказів, які б свідчили про неможливість утримання підозрюваного ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятору.

Крім того, колегія суддів вважає, що застосований щодо ОСОБА_7 запобіжний захід не є перешкодою для реалізації заходів щодо охорони його здоров`я, оскільки Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, достатньо урегульовано питання отримання медичної допомоги (у т.ч. хірургічне втручання чи необхідної госпіталізації) особами, які перебувають в слідчих ізоляторах.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, урахувавши обґрунтованість пред`явленої останньому підозри, наявність вказаних ризиків, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, апеляційний суд не убачає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 4 квітня 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31 травня 2025 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4