Дата документу 25.06.2025Справа № 554/9097/25
Провадження № 1-кс/554/8047/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000141 від 09.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України,

в с т а н о в и л а:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання, в обґрунтування якого прокурор зазначив, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000141 від 15.08.2024 року за фактом вчинення громадянином України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів збройним формуванням держави-агресора та окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України.

Згідно повідомлення 1 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Полтавській області від 08.07.2024 року № 14/3865 службові особи ТОВ «ВК-ТЕХНОРЕСУРС» (код ЄДРПОУ: 38914503, юридична адреса: м. Полтава, вул. Леваневського, 5, кв. 1, фактична адреса місцезнаходження: м. Полтава, вул. Автобазівська, 7а), вчиняють пособництво державі-агресору, шляхом постачання матеріальних ресурсів (запчастини до парових турбін) представникам рф, шляхом реалізації виготовленої продукції через треті країни на території російської федерації, з метою приховання фактів прямих поставок.

При цьому, зазначені особи діють умисно та усвідомлюють, що військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через її державні кордони в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, та здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народно-господарче та оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, з метою окупації України.

Так, службові особи ТОВ «ВК-ТЕХНОРЕСУРС», будучи обізнаними про положення Постанови КМУ від 27.09.2022 року №1076 «Про заборону вивозу товарів з України на митну територію рф», з метою приховання фактів прямих поставок, здійснюють документальне відображення постачання виготовленої продукції (запчастин до парових турбін), в тому числі, на адресу ООО «CARBON VTB» (Узбекистан, Юнусобадський р-н, м. Ташкент), для подальшого її незаконного транспортування в рф і реалізації її підприємствам на території країни-агресора.

Під час контррозвідувального забезпечення об`єктів промисловості Полтавської області 1 відділом ГВ ЗНД УСБУ в Полтавській області встановлено, що особою, яка може бути причетною до вказаної протиправної діяльності є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , яка діючи умисно, погоджує зовнішньо-економічні контракти на реалізацію продукції ТОВ «ВК-ТЕХНОРЕСУРС», підписує їх та організовує контроль за бухгалтерським обліком на вказаному підприємстві.

В той же час, у разі відсутності ОСОБА_5 в Україні, організацією виробництва продукції, для здійснення її поставок на територію країни-агресора, а також оформленням товарно-супровідних документів на її переміщення за межі України, займається ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 .

20.05.2025 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено:

- ноутбук марки «Lenovo», модель «80QQ», sPF0BR8ZA, який містить документи в електронному вигляді щодо реалізації продукції за межі України;

- телефон марки «Samsung», модель «Galaxy A55», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який використовувався для комунікації з причетними до злочину особами;

- грошові кошти в розмірі 15 150 Євро, номіналом 100 Євро (148 купюр), 50 Євро (3 купюри), 20 Євро (8 купюр), 10 Євро (3 купюри), 5 Євро (2 купюри), які здобуті внаслідок передачі матеріальних ресурсів (запчастини до парових турбін) представникам рф, шляхом реалізації виготовленої продукції через треті країни на території російської федерації, з метою приховання фактів прямих поставок.

Вищевказані речі визнані речовими доказами, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також необхідно провести комп`ютерно-технічну експертизу, оскільки вони можуть містити відомості, що не можуть бути виявлені слідчим самостійно, у зв`язку із чим будуть передані до експертної установи.

Таким чином, з метою забезпечення проведення необхідних слідчих та інших процесуальних дій та в подальшому збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на вищевказані речі.

Крім того, санкція ч. 1 ст. 111-2 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

А отже, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, необхідно накласти арешт на вилучені грошові кошти.

Зберігання вищевказаних речей і документів у його власника може спричинити приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаних предметів підозрюваним та/або його близькими родичами та/або особами, які проживають разом з ним, що зашкодить встановленню судом об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадженні, а також не дозволить досягнути завдання Кримінального кодексу України, передбаченого ч. 1 ст. 1 КК України, зокрема правове забезпечення охорони громадської безпеки та конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

З урахуванням викладеного, з метою збереження речових доказів, слідів кримінального правопорушення, забезпечення проведення необхідних слідчих та інших процесуальних дій, прокурор просить накласти арешт на вищевказане майно.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав вимоги, заявлені у клопотанні, просив задовольнити клопотання в повному обсязі.

Представник власниці майна адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання з тих підстав, що вилучене за місцем проживання ОСОБА_5 майно не входить до переліку речей та документів, дозвіл на відшукання та вилучення яких був наданий ухвалою слідчого судді про проведення обшуку. Вказав, що остання не має відношення до кримінального провадження, вилучені ноутбук та телефон не містять жодної інформації, що може становити слідчий інтерес, а грошові кошти набуті нею у законний спосіб, а саме в результаті продажу квартири АДРЕСА_4 за 1305900 грн та частки квартири АДРЕСА_5 за 642040 грн.

Прокурор ОСОБА_3 , вважаючи безпідставними посилання представника власника майна щодо законності походження виявлених грошей зауважив, що вказане майно відповідно до договорів купівлі-продажу від 28.03.2023 року та 20.05.2024 року було реалізовано ОСОБА_5 за грошові кошти в національній валюті України, в той час як у ході обшуку за місцем мешкання останньої виявлено 15150 євро, тобто грошові кошти саме в тій сумі та в тій валюті, які за одержаними в результаті оперативно-пошукових заходів даними, вона отримала за поставку матеріалів на адресу підприємств третіх країн для подальшої відправки до рф. Зазначив, що технічних пристроях під час обшуку були виявлені електронні документи щодо реалізації продукції за межі України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом скоєння кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.1, 2, 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів клопотання вбачається, що в ході проведення оперативно-пошукових заходів, на виконання доручення начальника СВ УСБУ в Полтавській області ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження № 0000141 від 09.07.2024 року встановлено, що ОСОБА_5 , уповноважена особа від ТОВ «ВК-ТЕХНОРЕСУРС», зберігає у себе в помешканні за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти в розмірі 15 150 євро, які були отримані за поставку «запасних частин до парових турбін» на адресу підприємств третіх країн для подальшої відправки до кінцевих споживачів, які знаходяться в рф, усупереч постанови Кабінету Міністрів України від 27.09.2022 року № 1076 «Про заборону вивезення товарів з України на митну територію рф». Дані грошові кошти ОСОБА_5 має намір передати директору ТОВ «ВК-ТЕХНОРЕСУРС» громадянину України ОСОБА_8 .

В межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 19.06.2025 року надано слідчим, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000141 від 09.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, та прокурорам, які здійснюють процесуальне керівництво, дозвіл на проведення обшуку нерухомого майна за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення речей та документів, що матимуть доказове значення у провадженні і можуть бути використані під час проведення експертиз і встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме: засобів мобільного зв`язку, сім-карток мобільних операторів, електронних та матеріальних носіїв інформації, комп`ютерної техніки (системні блоки комп`ютерів, ноутбуки, планшетні персональні комп`ютери), електронно-обчислювальної техніки, у тому числі флеш-карт, з`ємних жорстких дисків, а також чернеток, записних книжок, друкованої продукції та інших документальних матеріалів, що можуть містити інформацію про вчинення дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів збройним формуванням держави-агресора та окупаційній адміністрації держави-агресора.

На підставі цієї ухвали суду 20.06.2025 року в період часу з 07 год. 15 хв. до 09 год 00 хв. старшим слідчим в ОВС слідчого відділу УСБУ в Полтавській області ОСОБА_9 було проведено обшук житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті якого було виявлено та вилучено: ноутбук марки «Lenovo», модель «80QQ», sPF0BR8ZA, в якому містяться документи в електронному вигляді щодо реалізації продукції за межі України; телефон марки «Samsung», модель «Galaxy A55», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; грошові кошти в розмірі 15 150 Євро (виявлені в спальній кімнаті в дорожній сумці).

Виявлене під час обшуку майно постановою слідчого від 20.06.2025 року визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Щодо доводів адвоката про те, що вилучене майно не було прямо зазначене в ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук, слідчий суддя зазначає, що положеннями частини 7 статті 236 КПК України визначено, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з положеннями ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Отже, з системного аналізу вищевикладених норм КПК України вбачається, що законодавцем допускається можливість вилучення речей та документів, якщо вони мають ознаки речових доказів, навіть якщо вони не були прямо зазначені в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, - за умови, що вони виявлені в процесі реалізації обшуку і обґрунтовано можуть містити інформацію, що має значення для провадження.

З огляду на досліджені у судовому засіданні матеріали кримінального провадження, з урахуванням характеру розслідуваного злочину пособництва службовими особами ТОВ «ВК-ТЕХНОРЕСУРС» державі-агресору через постачання матеріальних ресурсів представникам рф, є достатні підстави вважати, що виявлені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 15150 євро можуть бути отриманими за поставку продукції на адресу підприємств третіх країн для подальшої відправки до кінцевих споживачів, які знаходяться в рф, всупереч постанови Кабінету Міністрів України від 27.09.2022 року № 1076 «Про заборону вивезення товарів з України на митну територію рф», електронні носії інформації (мобільний телефон та ноутбук) містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто це майно відповідає критеріям речового доказу, зазначеним у статті 98 КПК України, та є доказом злочину.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту щодо вказаного майна надасть можливість провести із вилученими мобільним телефоном та ноутбуком необхідні органу досудового розслідування слідчі та процесуальні дії, експертні дослідження, зокрема комп`ютерно-технічну експертизу. Висновки, отримані за результатами виконання таких процесуальних дій слугуватимуть доказами у справі.

Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Твердження адвоката про те, що спірні грошові кошти набуті ОСОБА_5 у законний спосіб не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Так, договори купівлі-продажу від 28.03.2023 року та 20.05.2024 року, на які посилається представник власника майна, дійсно свідчать про отримання ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 1 305 900 грн та 642 040 грн, в результаті продажу квартири за адресою: АДРЕСА_6 та частки квартири за адресою: АДРЕСА_7 відповідно. Однак, як убачається із змісту цих договорів, розрахунки між сторонами правочинів здійснювалися в національній валюті гривні. Водночас, під час проведення обшуку в ОСОБА_5 були вилучені грошові кошти в іноземній валюті 15 150 євро. Жодних відомостей про одержання коштів саме в іноземній валюті досліджені договори купівлі-продажу не містять. Разом із цим, будь-яких доказів на підтвердження факту обміну цих коштів адвокатом слідчому судді не надано. Таким чином, наразі не вбачається прямого зв`язку між укладеними правочинами та саме цією сумою готівкових коштів у валюті, вилученою під час проведення обшуку. Натомість, як слідує з матеріалів провадження, саме ця сума у розмірі 15 150 євро фігурує в якості грошових коштів, що були отримані за поставку продукції на адресу підприємств третіх країн для подальшої відправки до кінцевих споживачів, які знаходяться в рф, всупереч постанови Кабінету Міністрів України від 27.09.2022 року № 1076 «Про заборону вивезення товарів з України на митну територію рф».

Питання встановлення законності джерела погодження коштів підлягає оцінці в ході досудового розслідування та судового розгляду справи по суті. На даному етапі досудового розслідування, за наявності даних, які можуть свідчити про отримання коштів, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, арешт такого майна з метою збереження речових доказів, є виправданим.

Зважаючи на викладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі, відчуження вилученого майна на цьому етапі досудового розслідування необхідно накласти арешт на вилучене за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 майно.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у зазначеному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_5 , яке було вилучено 20.06.2025 року під час обшуку за місцем проживання останньої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук марки «Lenovo», модель «80QQ», sPF0BR8ZA; телефон марки «Samsung», модель «Galaxy A55», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; грошові кошти в розмірі 15 150 Євро, номіналом 100 Євро (148 купюр), 50 Євро (3 купюри), 20 Євро (8 купюр), 10 Євро (3 купюри), 5 Євро (2 купюри), - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 30 червня 2025 року о 10 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1