справа № 619/5351/15-к
провадження № 1-кп/619/16/25
УХВАЛА

іменем України

21 травня 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000343 від 14.05.2015 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стрілеча Харківського району Харківської області, о який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Солоницівка Дергачівського району Харківської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_5 ,

обвинувачені - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Суть питання, що вирішується ухвалою.

ОСОБА_3 призначений наказом начальника ГУМВС України в Харківській області N?109 о/с від 29.04.2014 на посаду оперуповноваженого СКР ВМ (с. Козача Лопань) Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області, являючись працівником правоохоронного органу, який наділений повноваженнями представника влади, при здійсненні службових обов?язків спрямованих на виявлення та розкриття кримінальних правопорушень, спільно із старшим оперуповноваженим СКР Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_6 та начальником СДІМ ВМ (с.Солоницівка) Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 , 11.05.2015 приблизно о 19.00 знаходячись на території гаражного кооперативу «Фаза» в смт. Солоницівка, Дергачівського району Харківської області, помилково розуміючи завдання своєї служби, усвідомлюючи відсутність законних підстав, з метою демонстрації своєї переваги, бажаючи принизити людську гідність, явно виходячи за межі наданих їм службових повноважень та перевищуючи їх, умисно застосували до неповнолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , незаконні дії, зокрема, розуміючи що зазначені неповнолітні особи не скоїли будь-яких противоправних дій, застосували до них фізичну силу, примусили їх залишатися у приміщенні закритого гаражу у продовж приблизно 20 хвилин, погрожуючи застосуванням до них більш суворих заходів вимагали від дітей здійснити по телефону виклик своїх батьків до місця їх знаходження. Зазначеними вище незаконними діями ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_6 , матеріали кримінального провадження у відношенні якого виділені в окреме провадження, та ОСОБА_4 принизили людську честь та гідність вищевказаних неповнолітніх, позбавили їх права на життя, повагу до їх гідності, свободу та особисту недоторканість, чим порушили вимоги ст.ст.3, 27, 28, 29 Конституції України. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_3 діючи спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , помилково розуміючи завдання своєї служби, усвідомлюючи відсутність законних підстав, з метою демонстрації своєї переваги, бажаючи принизити людську гідність, явно виходячи за межі наданих їм службових повноважень та перевищуючи їх, умисно застосували фізичне насильство до одного з батьків неповнолітніх - ОСОБА_12 , та його знайомого ОСОБА_13 , які намагалися припинити вищевказані неправомірні дії працівників міліції стосовно зазначених вище неповнолітніх. Так, застосовуючи фізичне насильство до потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_3 діючи спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , бажаючи зломити волю потерпілих шляхом спричинення їм тілесних ушкоджень, стали умисно наносити удари руками та ногами по різним, у тому числі життєво важливих, частинам тіла потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у подальшому, впевнившись у тому, що вони втратили змогу здійснювати свій захист та втратили свідомість, ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зв?язали їм ліпкою стрічкою руки, після чого, здійснюючи незаконне затримання доставили їх до приміщення Солоницівського ВМ Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області, де безпідставно утримували протягом приблизно 30 хвилин, тим самим порушили вимоги ст.ст.3, 27, 28, 29 Конституції України, якими кожному громадянину гарантовано права на життя, повагу до їх гідності, свободу та особисту недоторканість. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_4 спричинили потерпілому ОСОБА_14 тілесні ушкодження; закриту тупу травму лівої половини грудної клітини у вигляді перелому б-го ребра по середньо-ключичній лінії та перелому 9-го ребра по лопатковій ліній з наявністю синця в проекції переломів, які згідно з висновками судово-медичних експертиз відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, а також садну на лиці, синець на слизовій оболонці нижньої губи, синці на голові та тулубі, травматичну припухлість м?яких тканин в області лівої щоки, які згідно з висновками судово-медичних експертиз відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, а потерпілому ОСОБА_13 спричинили наступні тілесні ушкодження: синці на голові, травматичні крововиливи у склеру обох очей, синці на тулубі, синець та садна на правій верхній кінцівці, які згідно з висновками судово-медичних експертиз відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 365 КК України, тобто перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, яке супроводжувалося насильством, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 365 КК України, тобто перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, яке супроводжувалося насильством, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

До суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_15 про закриття провадження у справі та звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, яке підтримали обвинувачені.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти клопотання, зазначивши, що вина обвинувачених у вчиненні злочину може бути доведена зібраними доказами з ухваленням обвинувального вироку.

Заслухавши клопотання та думку учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку про його задоволення, з огляду на таке.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 ст. 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі № 309/1201/15-к).

Так, судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 11.05.2015 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, тобто станом на 21 травня 2025 року перебіг строків давності закінчився.

Протягом цього строку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не вчинили нового кримінального правопорушення та не ухилялись від слідства або суду, а тому строки давності сплинули.

Також, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 року, у справі № 425/4506/15-к дотримання умов, передбачених ч. 1 - 3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Передбачених частинами 2, 3 ст. 49 КК України обставин, що переривають перебіг строків давності, у кримінальному провадженні судом не встановлено.

Обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 роз`яснено суть обвинувачення, підстава звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження за цією підставою, проти чого вони не заперечували.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як передбачено ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як роз`яснено в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.05 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Приписами ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

У зв`язку із закриттям кримінального провадження цивільні позови прокурора Харківської обласної прокуратури, потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 необхідно залишити без розгляду, оскільки рішення про задоволення (відмову) цивільного позову згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України може бути прийняте лише при ухваленні обвинувального вироку.

З огляду на наведене, у випадках закриття кримінального провадження цивільний позов розгляду не підлягає, що не перешкоджає пред`явити позов у порядку цивільного судочинства.

Дана обставина знайшла своє підтвердження і в постанові Верховного Суду від 24.05.2018 (справа№531/2332/14-к), в якій зазначено, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.7 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття провадження з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Частиною 4 ст. 174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Згідно ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.05.2015 накладено арешт на: флеш накопичувач «Transcend 4Gb», троє міліцейських погонів, три формених сорочки, двоє формених штанів, стартовий пакет «МТС» з номером , коробка від телефону «FLY» «imei НОМЕР_1 », папка з копіями документів та міліцейський кітель, які передані на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_3 , про що свідчить розписка.

Враховуючи, що провадження по справі закривається арешт підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 174, 284-285, 314, 350, 392 КПК України, суд

постановив:

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження № 0000343 від 14.05.2015.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження № 0000343 від 14.05.2015.

Арешт майна, який накладено згідно ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.05.2015 скасувати.

Речові докази: флеш накопичувач «Transcend 4Gb», троє міліцейських погонів, три формених сорочки, двоє формених штанів, стартовий пакет «МТС» з номером , коробка від телефону «FLY» «imei НОМЕР_1 », папка з копіями документів та міліцейський кітель вважати повернутими законному володільцю.

Цивільні позови прокурора Харківської обласної прокуратури, потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена через Дергачівський районний суд Харківської області до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1