Провадження №: 1-кп/752/1224/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2025 рокум. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001626 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , не одружений, дітей немає, працював майстром в ТОВ «Новіком», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

встановив:

відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 із 5 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває. ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 26.05.2024 року, перебував на майданчику за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський, буд. 74-А разом з потерпілою ОСОБА_9 та її малолітньою дочкою. Після чого ОСОБА_10 в умовах воєнного стану, таємно, умисно, з корисливих мотивів та мети, скористався тим, що ОСОБА_9 відійшла, передавши йому на тимчасове зберігання власну сумку, в якій знаходились грошові кошти у сумі 12000 грн., синя папка, у якій знаходились закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_9 , паспорт громадянина України (ID-карта) на ім`я ОСОБА_9 , свідоцтво про народження дитини на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кредитна карта «ПриватБанку» з пінкодом на ім`я ОСОБА_9 , зарплатна картка «ПриватБанку» з пінкодом на ім`я ОСОБА_9 , викрав вказане майно та грошові кошти, з місця вчинення злочину зник.

Вищевказана синя папка з документами та гаманець чорного кольору із зображенням двох собак, годинник чорного кольору зі стальним браслетом, гаманець та годинник матеріальної шкоди для потерпілої не мають.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_3 26.05.2024 року близько 13 год. 00 хв., перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , за відсутності власниці квартири ОСОБА_9 , достовірно знаючи про введення та дію на території України воєнного стану, повторно, умисно, таємно, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку мобільного телефону марки «TecnoSpark» IMEI 1: НОМЕР_2 вартістю 3395 грн., що належить ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_3 з місця злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 15395 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

ОСОБА_3 на початку судового розгляду вину не визнавав, від надання показань на підставі ст. 63 Конституції України відмовся, проте в подальшому змінив свою позицію, вину визнав в повному обсязі за викладених обставин у вироку суду та обвинувальному акті. Вказав, що сиділи на вулиці, випивали, потерпіла побігла на роботу, йому лишила гроші і можливо документи, коли вона пішла, він теж пішов, гроші потім не повернув. Пізніше вони знову зустрілись, прийшли до неї в квартиру, вона вийшла, він взяв її телефон і пішов. Потім його затримали, телефон вилучили. Вчинив злочини вперше і востаннє, розкаюється, щойно заробить кошти, одразу компенсує збитки. Просить суворо не карати та звільнити від відбування покарання з випробуванням, оскільки висновки для себе зробив.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у вчиненні злочинів за викладених у вироку обставин в повній мірі підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_9 показала, що з ОСОБА_3 до цих подій перебувала у близьких стосунках, наразі жодних стосунків не підтримує. Вказала, що після того як вони познайомились, запросила обвинуваченого до себе в квартиру і він тиждень у неї ночував. Зазначила, що вона, її малолітня донька та ОСОБА_3 в той день перебували на вулиці, а потім її викликали на роботу і вона відала свою сумку з закордонним паспортом та грошима ОСОБА_3 , сказавши, що зараз повернеться. Обвинувачений знав, що в сумці містились гроші. Приблизна сума грошей 12000,00 грн. Коли вона повернулась приблизно через 15 хвилин, ОСОБА_11 вже не було. ОСОБА_3 обіцяв їй, що принесе гроші, не викликала поліцію, оскільки повірила йому, проте кошти він не повернув та зв"язок з ним зник. Через деякий час вона побачила ОСОБА_3 на вулиці, він повідомив, що поверне гроші, і вона повірила, запросила його додому, оскільки хотіла і надалі з ним жити. 26.05.2024 року, коли вони прийшли додому, її покликала вахтер, вона вийшла з квартири приблизно на 6-7 хвилин, телефон її лишився в квартир біля ОСОБА_12 . Коли повернулась назад, в квартирі не було ОСОБА_3 і телефона, після чого викликала поліцію та написала заяву, зрозумівши, що він знову її обікрав. Перед цим жодних конфліктів у неї з ОСОБА_3 не було. Вказала, що ОСОБА_3 знайшли через три дні біля ломбарду. Телефон їй повернули, але ОСОБА_3 з нього все видалив. Гроші їй так і не повернули, а поліція повідомила, що ОСОБА_3 гроші витратив. Вказує, що ОСОБА_3 підступна людина і вона його боїться, оскільки він їй погрожував, що після звільнення їй помститься.

Крім вказаних вище показань потерпілої, які узгоджуються з визнавальними показаннями обвинуваченоговина ОСОБА_3 , вина останнього підтверджується показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Так, допитана в суді свідок ОСОБА_14 показала, що проживає за адресою: АДРЕСА_4 та працює черговою в під`їзді, де знаходиться квартира ОСОБА_9 . Вказала, що ОСОБА_3 бачила декілька раз, оскільки він жив у потерпілої. Зазначила, що перед цими подіями ОСОБА_9 знайомила ОСОБА_3 з нею, щоб він міг заходити до неї додому, оскільки чужих осіб вона не пропускає. ОСОБА_9 планувала створити з ОСОБА_3 сім`ю, про що також казала їй. В той день ОСОБА_9 прийшла до неї в сльозах та розповіла, що в її квартирі вкрали її телефон, також вкрали гроші, які належали її дитині. ОСОБА_9 казала, що це зробив її хлопець ОСОБА_3 . Після чого до них в під`їзд приїхала поліція і вона давала їм свідчення.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_13 показав, що з обвинуваченим знайомий, потерпілу не знає. Мотивів оговорювати ОСОБА_3 у нього немає. Приблизно в травні за адресою: м. Київ, вул. Васильківська біля будинку разом з ОСОБА_3 вживали пиво. Вказав, що ОСОБА_3 показав йому телефон та повідомив, що їздив на Караваєві дачі, де і придбав його за 3000-3500 грн. Це був китайський смартфон, в рожевому чи червоному чохлі, марку телефону не знає. Вказав, що потім зі ОСОБА_3 пішли додому, пізніше ОСОБА_3 вийшов в магазин і він побачив з вікна як ОСОБА_3 затримала поліція. ОСОБА_3 повідомляв йому, що живе з дівчиною, у якої є дитина.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується і письмовими доказами, а саме:

даними, що містяться в заяві про вчинення кримінального правопорушення та іншу подію від 26.05.2024 року (т. 1 а.с. 44), з яких вбачається, що 26.05.2024 року ОСОБА_9 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність згідно зі статтею 383 КК України, повідомила, що 26.05.2024 року близько 13 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 таємно заволодів мобільним телефоном «TecnoSpark» вартістю 3395 грн.;

даними, що містяться в протоколах огляду місць події з ілюстративними таблицями до них (т. 1 а.с. 46-49, 57-60) від 26.05.2024 року та від 27.05.2024 року за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 ;

даними, що містяться в протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.05.2024 року, з носієм, на якому міститься відеозапис затримання (т.1 а.с. 61-64), з яких вбачається, що згідно з ст. 208 КПК України ОСОБА_3 було затримано 26.05.2024 року о 21 год. 55 хв. за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, буд. 15. Після чого в присутності двох понятих слідчий здійснив обшук ОСОБА_3 , у якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «TecnoSpark» IMEI1: НОМЕР_2 та IMEI2: НОМЕР_3 , який згідно даними, що містяться в протоколі огляду предмета від 14.06.2024 року, з фотознімками до нього (т. 1 а.с. 79-89), знаходився в чохлі, на задній стороні якого міститься напис «STOP AT NOTHING TECNO SPARK»., та мав 2 номери операторів SIM-карта 1 - KYIVSTAR НОМЕР_4 та SIM-карта 2 - Vodafone UA НОМЕР_5 ;

даними, що містяться в заяві з фотографіями наданими потерпілою ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 50-55) з яких вбачається, що в ОСОБА_9 наявні коробка та фіскальний чек на мобільний телефон «TecnoSpark».

Суд вважає, що зібрані у справі та описані вище докази, покладені в основу вироку є належними, допустимими та достовірними, а у своїй сукупності - достатніми та взаємопов?язаними для прийняття рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України. Судом відповідно до вимог закону в межах норм ст. 337 КПК України окремо кваліфіковано дії ОСОБА_3 за епізодом таємного викрадення грошових коштів за ч. 4 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою в умовах воєнного стану, та за епізодом таємного викрадення мобільного телефону за ч. 4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками повторно, в умовах воєнного стану, оскільки ОСОБА_3 раніше не судимий та вчинив перший злочинний епізод вперше. Суд не вправі надавати оцінку та кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_3 в частині таємного викрадення документів під час викрадення грошових коштів потерпілої, оскільки вказане виходить за межі пред"явленого обвинувачення і призведе до істотного порушення права на захист згідно вимог ст. 337 КПК України.

Наявні у справі інші документи, долучені стороною обвинувачення та досліджені судом, зокрема: витяг з ЄРДР, доручення слідчого, постанови слідчих, постанова прокурора, рапорт, заява потерпілої про добровільну згоду, заява ОСОБА_13 , повідомлення про підозру, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 28.05.2024 року, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, протоколи про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, не є доказами на підтвердження чи спростування вини обвинуваченого чи інших даних, передбачених ст. 91 КПК України, а містять в собі дані процесуального характеру і мають значення для суду при вирішенні питань щодо процесуальних витрат, заходів забезпечення та визнання допустимими тих чи інших доказів.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчинених злочинів, які відносяться відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, обставини вчинення злочинів, те, що шкода станом на дату розгляду справи потерпілій не відшкодована, думку потерпілої під час надання показань, позицію сторони обвинувачення в судових дебатах, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації, за місцем тимчасового проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, зі слів працював майстром до затримання, обставину, що пом`якшує покарання - визнання вини, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає за доцільне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, оскільки ОСОБА_3 , на переконання суду, щиро не покаявся, не сприяв активно розкриттю злочинів, протягом тривалого часу не вибачився перед потерпілою та жодним чином не спробував вішкодувати завдані їй збитки. Визнання вини обвинуваченим із врахування вказаного вище, а також тяжкості та обставин вчинення ним злочинів, не свідчить про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання реально.

Із врахуванням того, що суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому реальної міри покарання, з метою запобігти можливим ризикам ухилитися від суду та перешкодити виконанню вироку після набрання ним законної сили, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, на підставі ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк покарання попереднє ув`язнення у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування та під час судового розгляду.

На думку суду, призначене судом покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових проступків та злочинів.

Враховуючи те, що судом встановлено винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених у вироку обставин в частині таємного викрадення грошових коштів потерпілої, цивільний позов останньої слід задовольнити в повновму обсязі.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років.

Початок строку відбування покарання обчислювати з 29.04.2025 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь потерпілої ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на відшкодування матеріальних збитків 12000 (дванадцять тисяч) гривень.

Речові докази у кримінальному провадженні:

мобільний телефон марки «TecnoSpark» IMEI1: НОМЕР_2 , який переданий під розписку власниці ОСОБА_9 - залишити останній за належністю;

SIM-карта 1 - KYIVSTAR НОМЕР_4 та SIM-карта 2 - Vodafone UA НОМЕР_5 , які поміщені в спеціальне упакування WAR0125952, що знаходиться в кімнаті речових доказів Голосіївського УП ГУНП у м. Києві (квитанція №009902) - повернути власнику ОСОБА_9 .

Продовжити ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Зарахувати відповідно до вимог ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 26.05.2024 року по 28.04.2025 року включно з розрахунку день за день.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1