ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 953/405/23 Номер провадження 11-кп/814/1308/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ

Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 жовтня 2022 року за №0000595, за апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Харків від 14 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклія Ізюмського р-ну Харківської обл., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим і засуджено за ч.7 ст.111-1 КК України на 12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 12 років та з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з 14 червня 2023 року та на підставі ч.5 ст.72 КК України в цей строк зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 із 07 жовтня 2022 року до 13 червня 2023 року з розрахунку день за день.

Залишено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за вчинення дій, спрямованих на добровільне зайняття ним, громадянином України, посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, за таких обставин.

У результаті ведення агресивної війни РФ проти України в період часу з 01 березня, але не пізніше 20 березня 2022 року, збройними формуваннями держави-агресора було окуповано м. Балаклія Ізюмського р-ну Харківської обл. із установленням контролю над життєдіяльністю цього населеного пункту.

У період часу із середини червня до середини липня 2022 року ОСОБА_8 , перебуваючи на території м. Балаклія Ізюмського р-ну Харківської обл., діючи умисно, достовірно знаючи, що за адресою: площа Ростовцева, 1 м. Балаклія Ізюмського р-ну Харківської обл. знаходиться Балаклійський відділ поліції Ізюмського району, керівником якого з червня 2022 року незаконно став місцевий мешканець ОСОБА_9 , а співробітники Балаклійського відділу поліції виїхали з населеного пункту та не контролюють обстановку щодо життєдіяльності вказаного населеного пункту, погодився на пропозицію невстановлених військових РФ та добровільно зайняв посаду поліцейського охорони в незаконному правоохоронному органі - «народна міліція», під керівництвом ОСОБА_9 , створеному окупаційною адміністрацією РФ на тимчасово окупованій території Харківської обл.

Так, у зазначений вище період ОСОБА_8 із 16 до 08 години протягом робочого тижня та у вихідні дні, перебуваючи на зазначеній вище посаді, пов`язаній із охороною прав і свобод людини та охороною громадського порядку, виконував вказівки окупаційної адміністрації, спрямовані на охорону громадського порядку - здійснював обов`язки з охорони об`єктів, що розташовані на окупованій території м. Балаклія Ізюмського р-ну Харківської обл.

На вирок суду ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу з доповненнями.

У цьому кримінальному провадженні також були ухвалені такі судові рішення.

25 квітня 2024 року Полтавським апеляційним судом апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Харків від 14 червня 2023 року щодо нього без зміни.

10 березня 2025 року Верховним Судом касаційні скарги ОСОБА_8 і його захисника ОСОБА_7 задоволено частково, ухвалу Полтавського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 08 травня 2025 року.

Під час провадження в суді апеляційної інстанції прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, яке мотивоване наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що обвинувачений може: переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому з урахуванням їх існування, обставин і тяжкості кримінального правопорушення, за яке засуджено ОСОБА_8 , приписів ч.6 ст.176 КПК України інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним вище ризикам та їх неможливо застосувати обвинуваченому.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку клопотання, заперечення обвинуваченого та його захисника проти клопотання, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи клопотання та дійшла висновку про те, що воно підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

За змістом ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для постановлення законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе й виправдане.

Згідно з п."а" ст.5 Конвенції про права людини нікого не може бути позбавлено свободи, крім відповідно до процедури, встановленої законом та у випадку, зокрема, законного ув`язнення особи після засудження її компетентним судом.

Незважаючи на те, що відповідно до національного законодавства України таке тримання під вартою термінологічно відрізняється від відбування покарання за вироком суду, що набрав законну силу, з погляду ст.5 Конвенції воно розглядається як таке, що підпадає під наведений вище випадок (п."а").

При цьому, відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п.5 ч.1 ст.176 КПК України (тримання під вартою).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які станом на день розгляду клопотання не зменшились, оскільки ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може: переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому апеляційний суд ураховує: те, що ОСОБА_8 місцевим судом визнаний винуватим і засуджений на 12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 12 років та з конфіскацією всього належного йому майна за вчинення в умовах воєнного стану особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, що має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, особу обвинуваченого, який не судимий, є учасником бойових дій, одружений, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, його вік і стан здоров`я.

На підставі викладеного вище, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_8 , правильність і справедливість призначеного йому покарання, обґрунтованість чого має перевірити суд апеляційної інстанції в ході апеляційного розгляду, наявність таких, що зі сплином часу не змінились і не зменшились ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам і забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, клопотання прокурора належить задовольнити та продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Водночас апеляційний суд наголошує, що вказаний вище запобіжний захід продовжується обвинуваченому саме з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення, на підставі якого йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі з реальним відбуттям, та із зазначенням строку дії цього запобіжного заходу із вказівкою на певну подію - набрання вироком законної сили, що узгоджується з положеннями ч.4 ст.374 КПК України, ч.1 ст.115 КПК України та практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Харченко проти України» (рішення від 10 лютого 2011 року).

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Клопотання прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Копію ухвали направити ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4