УХВАЛА

СЛІДЧОГО СУДДІ

(повний текст)

15 серпня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 від 05.02.2025, про продовження строку дії обов`язків відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ізяслав, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2017 р.н., із вищою освітою, раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Виходячи із змісту клопотання, ОСОБА_5 , діючи у складі попередньої змови з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами, вчинив умисні дії, спрямовані на надання допомоги державі-агресору у період збройної агресії російської федерації проти України.

Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своєї діяльності, діючи умисно, з метою завдання шкоди суверенітетові та обороноздатності України, погодився на участь у злочинній схемі, ініційованій ОСОБА_7 , яка передбачала постачання матеріальних ресурсів (гранітної продукції) підприємствам російської федерації через залучення іноземних посередників та використання підроблених товаро-супровідних документів.

З метою конспірації протиправних дій та маскування справжніх напрямків поставок ОСОБА_5 залучив підзвітне йому підприємство - ТОВ «Сімс-Плюс». Дане підприємство виступало номінальним експортером української продукції та укладало контракти із закордонними суб`єктами господарювання, які, діючи за окрему плату, формально набували статусу покупців товару, що фактично призначався для російських підприємств. Надалі ця продукція потрапляла на територію рф, зокрема до таких отримувачів, як ООО «БЛСЕ-Керамика» та інші суб`єкти господарювання.

Крім того, ОСОБА_5 забезпечував фінансовий супровід злочинної діяльності. Він здійснював акумулювання грошових коштів, що надходили з території російської федерації в обхід валютного контролю за допомогою транзитно-конвертаційних груп, після чого розподіляв їх разом із ОСОБА_7 . Таким чином, саме завдяки діям Самойлова відбувалося легальне закріплення незаконних фінансових потоків, що були отримані від реалізації української продукції російським підприємствам.

Також встановлено, що ОСОБА_5 організаційно сприяв реалізації злочинного умислу, надаючи вказівки підзвітному директору ТОВ «Сімс-Плюс» ОСОБА_8 щодо укладення та виконання контрактів з представниками рф, у тому числі у 2023-2024 роках.

Виходячи з цього, ОСОБА_5 виконував роль співорганізатора фінансово-економічного забезпечення злочинної схеми, будучи відповідальним за акумулювання та розподіл коштів, використання підконтрольних йому підприємств для приховування реальних поставок, а також за організаційне сприяння укладенню договорів з підприємствами рф. Його дії були невід`ємним елементом злочинної діяльності, без яких реалізація загального плану була б ускладнена.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні пособництва державі-агресору за попередньою змовою групою осіб, а саме вчинення громадянами України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво) з метою завдання шкоди України шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників процесу та оцінивши наведені доводи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим цією статтею. Ч. 2 ст. 177 КПК України визначає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, що підозрюваний може вчинити дії, які перешкоджатимуть кримінальному провадженню.

З наданих прокурором матеріалів убачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України - пособництво державі-агресору, вчинене за попередньою змовою групою осіб. Вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії особливо тяжких, а санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з конфіскацією майна та позбавленням права обіймати певні посади.

15 липня 2025 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва № 760/19055/25 підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк дії обов`язків покладених у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави строком до 16.08.2025 включно.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria, заява №33977/96) наголосив, що серйозність обвинувачення та суворість передбаченого покарання можуть бути підставою для існування ризику переховування особи від правосуддя. Аналогічно, у справі «Клоот проти Бельгії» (Clooth v. Belgium, заява №12718/87) ЄСПЛ зазначив, що ризик продовження злочинної діяльності може виправдовувати застосування запобіжних заходів, навіть за відсутності прямих доказів наміру підозрюваного.

Оцінивши обставини, слідчий суддя встановив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є реальними і триваючими:

1. Ризик переховування (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Тяжкість злочину, його суспільна небезпечність та реальна перспектива тривалого позбавлення волі створюють значний стимул для ОСОБА_5 уникати суду. Це відповідає підходу ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», де підкреслено, що суворість можливого покарання може бути об`єктивним фактором ризику.

2. Ризик незаконного впливу на свідків чи співучасників (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

ОСОБА_5 є учасником злочинної змови, йому відомі інші підозрювані та потенційні свідки. З огляду на доступ до їхніх анкетних даних після ознайомлення з матеріалами справи, існує висока ймовірність спроб тиску чи підбурювання до зміни показань. ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova, заява №9190/03) підкреслив, що навіть потенційна загроза впливу на свідків може бути достатньою для обґрунтування продовження запобіжних обмежень.

3. Ризик перешкоджання провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Провадження є багатоепізодним, з великою кількістю співучасників, у тому числі за кордоном. У разі відсутності процесуальних обмежень ОСОБА_5 може узгоджувати дії з іншими підозрюваними, знищувати чи підроблювати документи, що прямо підпадає під ознаки ризику, передбаченого ст. 177 КПК України.

4. Ризик продовження злочинної діяльності (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

З огляду на те, що злочинна схема функціонувала системно і не всі її учасники викриті, наявна реальна загроза відновлення злочинної діяльності. Цей ризик відповідає підходу ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», де Суд наголосив, що превенція подальших правопорушень може бути законною метою обмеження свободи.

Зазначені ризики, орган досудового розслідування обґрунтовує зібраними та дослідженими під час досудового розслідування доказами, зокрема даними: протоколів за результатами проведення НСРД; протоколів оглядів; протоколу допиту свідка.

При вирішенні питання суд враховує також вимоги ст. 178 КПК України, зокрема - тяжкість злочину, майновий стан підозрюваного, його поведінку та соціальні зв`язки. Жодна з цих обставин не зменшує встановлених ризиків настільки, щоб уможливити застосування більш м`якого заходу.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, строк дії покладених на підозрюваного обов`язків не може перевищувати двох місяців і може бути продовжений судом за клопотанням прокурора. Враховуючи незавершеність досудового розслідування та потребу у проведенні значного обсягу слідчих і процесуальних дій, слідчий суддя доходить висновку, що продовження строку дії обов`язків щодо ОСОБА_5 є необхідним і виправданим.

Таким чином, продовження строку виконання обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, є пропорційним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження (ст. 2 КПК України), практиці ЄСПЛ та принципу верховенства права.

Виходячи із зазначеного, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_5 у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а саме:

- не відлучатися за межі м. Києва та Київської області, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- заборонити спілкуватися із іншими підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні.

Визначити строк дії покладених обов`язків до 16 вересня 2025 р. включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 ,

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений 25 серпня 2025 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1