Справа № 461/6588/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/2339/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 15 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Алмати Республіки Казахстан, громадянки Республіки Узбекистан, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

та її захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

перекладач ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

слідчий в ОВС 2 відділення СВ Управління СБУ у Львівській області капітан юстиції ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням, про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_6 , будучи громадянкою Республіки Узбекистан, діючи у порушення вимог Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Закону України «Про інформацію», наказу Головнокомандувача ЗСУ №73 від березня 2022 року, усвідомлюючи та достовірно знаючи із засобів масової інформації та інших джерел інформації про введення правого режиму воєнного стану на всій території України, а також введеної органами державної влади заборони щодо збору та передачі даних про розміщення сил та засобів Збройних Сил України, діючи умисно, у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 08 травня 2025 року, 28 травня 2025 року та 29 травня 2025 року, перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання у квартирі будинку АДРЕСА_3 , де, виконала відеозйомку території військової частини та військової техніки на ній, яка являється одним із підрозділів Збройних Сил України, яку згодом надіслала за допомогою електронного застосунку для обміну текстовими та графічними повідомленнями «Telegram» ОСОБА_12 , який перебуває на тимчасового окупованій зс рф території, на профіль під іменем « ОСОБА_13 » (номер мобільного телефону НОМЕР_1 ).

В подальшому, ОСОБА_14 , діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на несанкціоноване поширення відомостей щодо розташування Збройних Сил України, 24.06.2025 (більш точний час не встановлено), рухаючись автомобілем марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 , вулицями у населеному пункті Городоцької територіальної громади Львівського району Львівської області, проводячи за допомогою раніше придбаного та встановленого на вказаний транспортний засіб відеореєстратора марки «HOLА Т98», із наявною у ньому сім-карткою оператора зв`язку «Київстар» та номером телефону НОМЕР_3 , відеофіксацію місцевості за маршрутом свого руху у вказаному населеному пункті та прилеглих територіях, здійснила збір інформації щодо військового об`єкту та військовослужбовців Збройних Сил України, які здійснюють заходи з охорони та оборони території зазначеного об`єкту, а також переміщення військової техніки, які прибували/вибували на територію такого військового об`єкту, яку в подальшому поширила ОСОБА_12 , надавши йому доступ до відеофіксації вказаного відеореєстратора.

Слідчий зазначав, що станом на день подання клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відтак просив слідчого суддю застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 15 серпня 2025 року задоволено клопотання слідчого в ОВС 2 відділення СВ Управління СБУ у Львівській області капітан юстиції ОСОБА_11 ..

Застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 днів, тобто до 12 жовтня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмови у задоволенні клопотання слідчого в ОВС 2 відділення СВ Управління СБУ у Львівській області капітан юстиції ОСОБА_11 , про обрати ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі відмови у скасуванні ухвали слідчого судді суду першої інстанції, застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Наголошує, що ризики передбачені ст. 177 КПК України відсутні, ґрунтуються виключно на припущеннях слідчого.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 , міцні соціальні зв`язки, має на утриманні матір ОСОБА_17 68-ми років, не чинила спротиву при затримані, не відмовлялася давати свідчення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

У судове засідання апеляційного суду призначене на 4 вересня 2025 року прибув адвокат ОСОБА_15 , який уклав договір про надання правової допомоги з матір`ю ОСОБА_6 - ОСОБА_16 та відповідно до Ордера на надання правової допомоги мав представляти інтереси підозрюваної ОСОБА_6 , разом із тим підозрювана відмовилася від його послуг, наголосила, що її інтереси представляє адвокат ОСОБА_9 .

У судове засідання з розгляду даної апеляційної скарги адвокат ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення такого, не з`явився. З урахуванням ч. 4 ст. 405КПК України, та думки учасників процесу, які не заперечували проти розгляду справи у його відсутності, колегія суддів приходить до висновку, що неявка апелянта не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги у його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваної та її захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи та дані які характеризують особу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, що слідчим відділом УСБУ у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000193 від 30 червня 2025 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи громадянкою Республіки Узбекистан, діючи у порушення вимог Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Закону України «Про інформацію», наказу Головнокомандувача ЗСУ №73 від 03.03.2022, усвідомлюючи та достовірно знаючи із засобів масової інформації та інших джерел інформації про введення правого режиму воєнного стану на всій території України, а також введеної органами державної влади заборони щодо збору та передачі даних про розміщення сил та засобів Збройних Сил України, діючи умисно, у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 08 травня 2025 року, 28 травня 2025 року та 29 травня 2025 року, перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання у квартирі будинку АДРЕСА_3 , де, виконала відеозйомку території військової частини та військової техніки на ній, яка являється одним із підрозділів Збройних Сил України, яку згодом надіслала за допомогою електронного застосунку для обміну текстовими та графічними повідомленнями «Telegram» ОСОБА_12 , який перебуває на тимчасового окупованій зс рф території, на профіль під іменем « ОСОБА_13 » (номер мобільного телефону НОМЕР_1 ).

В подальшому, ОСОБА_14 , діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на несанкціоноване поширення відомостей щодо розташування Збройних Сил України, 24 червня 2025 року (більш точний час не встановлено), рухаючись автомобілем марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 , вулицями у населеному пункті Городоцької територіальної громади Львівського району Львівської області, проводячи за допомогою раніше придбаного та встановленого на вказаний транспортний засіб відеореєстратора марки «HOLА Т98», із наявною у ньому сім-карткою оператора зв`язку «Київстар» та номером телефону НОМЕР_3 , відеофіксацію місцевості за маршрутом свого руху у вказаному населеному пункті та прилеглих територіях, здійснила збір інформації щодо військового об`єкту та військовослужбовців Збройних Сил України, які здійснюють заходи з охорони та оборони території зазначеного об`єкту, а також переміщення військової техніки, які прибували/вибували на територію такого військового об`єкту, яку в подальшому поширила ОСОБА_12 , надавши йому доступ до відеофіксації вказаного відеореєстратора.

14 серпня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

14 серпня 2025 року слідчий в ОВС 2 відділення СВ Управління СБУ у Львівській області капітан юстиції ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням, про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

15 серпня 2025 року клопотання слідчого задоволено слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваної виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки остання обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваної під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваної.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними, ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки у разі визнання підозрюваної винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, їй може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а відтак з метою уникнення покарання остання може переховуватися від слідства та суду, в тому числі шляхом виїзду за межі України або на тимчасово окуповану територію; знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Даний ризик підтверджується тим, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, зокрема, не встановлені всі причетні особи до вчинення кримінального правопорушення, а відтак, у випадку застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, остання, достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було реалізовано злочинний намір, може їх знищити, спотворити, приховати, не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може спілкуватися з причетними до вчинення кримінального правопорушення особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності та зможе надавати останнім допомогу у переховуванні від органу досудового розслідування; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Даний ризик підтверджується тим, що на даний час в рамках кримінального провадження не допитано усіх свідків, показання яких будуть мати важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а також не встановлено усіх осіб, які можуть бути причетними до вчинення злочину. Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, відтак застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваної під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Наведене в апеляційній скарзі захисника, не спростовує доводів обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а її належна процесуальна поведінка може бути врахована в подальшому, в тому числі й при призначенні покарання.

Наявність тих обставин, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 , міцні соціальні зв`язки, має на утриманні матір ОСОБА_17 68-ми років, не чинила спротиву при затримані, не відмовлялася давати свідчення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови у застосуванні щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави. Окрім того, колегія суддів вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваної..

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Однак, ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, у зв`язку із чим відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підставно не визначав розмір застави.

З огляду на зазначене колегія суддів, погоджується з висновками слідчого судді, щодо відсутності підстав для визначення розміру застави.

Інших доводів, які б безумовно свідчили про існування обґрунтувань для скасування ухвали слідчого судді, апеляційна скарга захисника не містить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу захисника слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 15 серпня 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4