Справа № 638/3603/24
Провадження № 1-кп/638/904/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження за обвинувальними актами у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000386 від 15.02.2021, № 0000947 від 13.07.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.02.2021 близько 20 год 00 хв ОСОБА_4 перебував в будинку АДРЕСА_2 разом з раніше незнайомим йому потерпілим ОСОБА_5 ?ер ОСОБА_6 , де у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер наслідків свого діяння і бажаючи їх настання, відкрито заволодів мобільним телефоном iPhone 6s plus 32 Gb, що належить ОСОБА_7 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 32 від 18.02.2021 - складає 4 967 грн 00 коп.

Крім того, 10.07.2021 приблизно о 00 год 30 хв ОСОБА_4 знаходився за адресою: м. Харків, проспект Перемоги, 55В, де на першому поверсі гуртожитку побачив пристебнутий на замок велосипед червоно-чорного кольору марки «Cross legion MTB 26», який належить потерпілій ОСОБА_8 . Після цього у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав велосипед червоно-чорного кольору марки «Cross legion MTB 26», після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись майном на власний розсуд. Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 143 від 16.08.2021 потерпілій ОСОБА_8 спричинено матеріальні збитки у розмірі 3 625 грн 00 коп.

Крім того, 22.07.2021 приблизно о 01 год 00 хв ОСОБА_4 , знаходився біля будинку за адресою м. Харків, проспект Людвіга Свободи, 35, де побачив електросамокат зеленого кольору марки «Ninebot», модель «МАХ G30», який належить потерпілому ОСОБА_9 . Після цього у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення

ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав електросамокат марки «Ninebot», модель «МАХ G30», після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 143 від 16.08.2021 матеріальні збитки у розмірі 19350 грн 00 коп.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України не заперечували, зазначили, що претензій матеріального характеру не мають. Потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю у невідкладних слідчих діях поза межами м. Харкова. Обвинувачений у судовому засіданні заявив, що вважає за можливе розглянути справу без участі захисника, тому заяву захисника суд залишає без задоволення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, визнав повністю, підтвердивши вищезазначені обставнини скоєння кримінальних правопорушень в повному обсязі та за всіма епізодами, що йому інкримінуються, в скоєному щиро розкаявся.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що прокурор та інші учасники не оспорювали фактичні обставини провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, переконавшись у добровільності позиції останнього, роз`яснивши обвинуваченому про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

З урахуванням викладеного, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що події правопорушень мали місце, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальних актах та вироку суду, доведена повністю, його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 186 КК України як грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна (з урахуванням зміненого обвинувачення) та за ч. 2 ст. 185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України, складовими покарання є не тільки кара та виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так й іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу, винну у вчиненні кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , громадянин України, з середньою освітою, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, на диспансерному (профілактичному) обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, до КНП «МПНД №3» за медичною допомогою не звертався, за місцем проживання характеризується негативно.

Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставин його вчинення та наслідків, даних про особу обвинуваченого, визнання ним вини, ставлення до скоєного та його подальшу поведінку, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та в їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у межах санкції інкримінованої статті у виді позбавлення волі та за ч. 2 ст. 185 КК України у межах санкції інкримінованої статті у виді обмеження волі, не вбачаючи підстав для можливості виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання чи призначення іншого виду чи розміру покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення обвинуваченого зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Таким чином, зважаючи на вищезазначені положення ч. 5 ст. 72 КК України, суд зараховує в строк відбуття покарання ОСОБА_4 час перебування його під вартою з 17.08.2022 по 22.09.2023 з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.08.2022 року у справі № 638/4654/22 (провадження № 1-кс/638/853/22) ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», та визначено суму застави у розмірі 49 620 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.08.2023 року у справі № 638/17653/20 (провадження № 1-кс/638/568/23) ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у сумі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 грн.

Згідно з листом ТУ ДСА України у Харківській області від 22.09.2023 року 21.09.2023 року ОСОБА_10 було внесено заставу у розмірі 53 680 грн, на підставі чого ОСОБА_4 було звільнено з-під варти та покладено наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) здати на зберігання слідчому СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У зв`язку з цим запобіжний захід у виді застави до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 182 КПК України застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч. 11 ст. 182 КПК України).

Судом встановлено, що з моменту звільнення з-під варти та на день ухвалення вироку, тобто, в період дії запобіжного заходу у вигляді застави, обвинувачений ОСОБА_4 виконав покладенні на нього судом обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а тому застава підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_10 .

Потерпілою ОСОБА_8 , під час розгляду справи заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позову потерпіла посилається на положення ст.ст. 127, 128 КПК України та зазначає, що внаслідок скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК Укпаїни, їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті, а саме: негативні душевні переживання, які суттєво погіршили її життєві зв?язки, стрес, тривога, емоційна напруга, емоційні реакції при згадуванні подій, нервозність, почуття образи та обурення, переживання.

Під час допиту в судовому засіданні ОСОБА_4 визнав цивільний позов частково в сумі 3 625 грн.

Ознайомившись з цивільним позовом, доданими до нього доказами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Згідно із положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім`ї чи близьких родичів.

Положенням ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість проводження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пункті 9 цієї Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом враховано, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілій було завдано психологічних страждань. При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги характер правопорушення, ступінь та тривалість фізичних та душевних страждань, одночасно суд також враховує тот факт, що викрадене майно було повернуто потерпілій. Тому, керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, беручи до уваги зазначені вище обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню та з обвинуваченого на користь потерпілої підлягає стягненню 4 000 грн в рахунок погашення моральної шкоди.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, із врахуванням положень ст. 72 КК України - менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид покарання з таким їх співвідношенням: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді 1 (одного) року 1 (одного) місяця 5 (п`яти) днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання з 17.08.2022 року.

Зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 17.08.2022 року по 22.09.2023 року з урахуванням вимог ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК України, згідно яких один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Покарання, призначене ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі даного вироку, вважати відбутим.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді застави (після звільнення з-під варти) до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Заставу в розмірі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн 00 коп., внесену 21.09.2023 року на депозитний рахунок UA0006674 Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківський області за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 21.09.2023 року на суму 53 680 грн, після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_10 .

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 суму моральної шкоди у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог цивільного позову відмовити.

Речові докази, а саме:

DVD-R-диск з маркуванням «VIDEX» червоного кольору, ємкістю 4,7 Gb, де оглядом предмету від 15.08.2021 року встановлено наявність на диску 2 відеофайлів з маркуванням «XVR_ch1_main_3649_3658»,«XVR_chs_main_2933_3039»; DVD-R-диск з маркуванням «VIDEX» червоного кольору, ємкістю 4,7 Gb, де оглядом предмету від 15.08.2021 року встановлено наявність на диску 2 відеофайлів з маркуванням «20210723_123800», «20210723_123608» залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;

велосипед, двоколесий, чорного кольору з червоними та сірими смужками, з написом «Cross legion MTB», який було видано під час огляду місця події від 12.07.2021 року залишити у потерпілої ОСОБА_8 ;

електросамокат марки «Ninebot KickScooter МАХ», двоколесий, рульова колонка зеленого кольору з маркуванням «EAZZY», з невеличкими потертостями на платформі, який було видано під час огляду місця події від 16.08.2021 року залишити у потерпілого ОСОБА_9 ;

телефон марки «Iphone 6s plus» золотистого кольору об?ємом пам?яті 32 Гб залишити у потерпілого ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів: засудженому з дня отримання копії вироку, іншим учасникам судового провадження з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1