печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві майора поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000771 від 02.05.2025, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві майор поліції ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 за адресою: м. Київ, вул. Мазепи, 3, а саме на: грошові кошти в 3735 грн. (особистих), 8000 грн. (закупних), нарізки із паперу зовні схожі на грошові кошти в сумі 392 000 грн., мобільний телефон марки «Samsung» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 в середині якого знаходиться сім-картка із номером НОМЕР_3 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, за процесуального керівництва Печерської окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000771 від 02.05.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 24.03.2023 Вищим антикорупційним судом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України засуджено до 4 років 6 місяців позбавлення волі, а також 12.06.2024 Іванківським районним судом в Київській області засуджено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України до 4 років позбавлення волі, яких направили відбувати призначенні покарання до Державної установи «Київський слідчий ізолятор», за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13.

05.09.2024 року колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду скаргу ОСОБА_6 на вирок Вищого антикорупційного суду від 24.03.2023, ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 09.11.2023, залишено без задоволення.

Приблизно у кінці вересня 2024 року, відбуваючи призначені покарання в ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 познайомився із ОСОБА_6 , у яких склалися добрі стосунки між собою. ОСОБА_5 дізнався про результат розгляду скарги ОСОБА_6 та запропонував допомогти останньому у вирішенні питання щодо його звільнення із місця позбавлення волі.

ОСОБА_6 повідомив своїй дружині ОСОБА_7 , що необхідно буде зустрітися із ОСОБА_5 , після його звільнення.

31.03.2025 ухвалою Шевченківського районного суду в м. Києві засудженого ОСОБА_5 , звільнено умовно-достроково від відбуття невідбутої частини міри покарання у вигляді позбавлення волі, яка набрала законної сили від 08.04.2025, і він покинув ДУ «Київський слідчий ізолятор» в цей день.

Не пізніше 21.04.2025 у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел на заволодіння шляхом обману майном ОСОБА_7 , а саме грошовими коштами останньої та на підбурення ОСОБА_7 до надання судді Касаційного кримінального суду неправомірної вигоди за вчинення в інтересах її чоловіка дій з використанням наданого службового становища, а саме позитивного вирішення скарги щодо перегляду вироку Вищого антикорупційного суду від 24.03.2024 та прийняття у ній рішення на користь ОСОБА_6

28.04.2025 під час чергової зустрічі з ОСОБА_7 , яка відбувалася по просп. Оболонському, 26-А в м. Києві ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повідомив ОСОБА_7 про необхідність передачі йому чергової частини коштів у сумі 400 000 грн., які нібито має передати, через невстановлену особу яка спілкується із невстановленими діючими суддями Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

В подальшому, ОСОБА_7 усвідомивши, що ОСОБА_5 пропонує їй, щоб вона надала суддям неправомірну вигоду, звернулася до правоохоронних органів із письмовою заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо відомих їй обставин.

26.05.2025 близько 14 год. під час чергової зустрічі з ОСОБА_7 , яка відбувалася по вул. Мазепи, 3 в м. Києві ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повторно повідомив ОСОБА_7 про необхідність передачі йому грошових коштів у сумі 400 000 грн., які нібито має передати, через невстановлену особу, яка спілкується із невстановленими діючими суддями Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

03.06.2025 о 13 год. під час чергової зустрічі з ОСОБА_7 , яка відбувалася в кав`ярні неподалік від будинку № 3 по вул. Мазепи в м. Києві ОСОБА_5 , продовжуючи здійснювати протиправний намір на заволодіння чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 400 000 грн. (із яких вісім купюр номіналом 1000 грн. та триста дев`яносто дві паперові нарізки зовні схожі на купюри номіналом 1000 грн.), які нібито він має передати, через невстановлену особу, яка спілкується із невстановленими діючими суддями Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

Однак, розпорядитися отриманими від ОСОБА_8 коштами, ОСОБА_5 не зміг, оскільки його злочинна діяльність була викрита працівниками правоохоронних органів та його затримано у порядку ст. 208 КПК України.

Отже ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у закінченому замаху на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

Окрім того, указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався.

Приблизно у кінці вересня 2024 року, відбуваючи призначені покарання в ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 познайомився із ОСОБА_6 , у яких склалися добрі стосунки між собою. ОСОБА_5 дізнався про результат розгляду скарги ОСОБА_6 та запропонував допомогти останньому у вирішенні питання щодо його звільнення із місця позбавлення волі.

ОСОБА_6 повідомив своїй дружині ОСОБА_7 , що необхідно буде зустрітися із ОСОБА_5 , після його звільнення.

31.03.2025 ухвалою Шевченківського районного суду в м. Києві засудженого ОСОБА_5 , звільнено умовно-достроково від відбуття невідбутої частини міри покарання у вигляді позбавлення волі, яка набрала законної сили від 08.04.2025, і він покинув ДУ «Київський слідчий ізолятор» в цей день.

Не пізніше 21.04.2025 у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами шляхом обману під час дії військового стану з метою власного збагачення, ніби для вирішення питання скарги щодо перегляду вироку Вищого антикорупційного суду від 24.03.2024 та прийнятті у ній рішення на користь ОСОБА_6 та звільнення останнього із ДУ «Київський слідчий ізолятор».

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 , зловживаючи довірою ОСОБА_7 , 28.04.2025 під час зустрічі з ОСОБА_7 , яка відбувалася по просп. Оболонському, 26-А в м. Києві ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, увів в оману і повідомив ОСОБА_7 про необхідність передачі йому чергової частини коштів у сумі 400 000 грн., які нібито має передати, через невстановлену особу, яка спілкується із невстановленими діючими суддями Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

26.05.2025 близько 14 год. під час зустрічі з ОСОБА_7 , яка відбувалася по вул. Мазепи, 3 в м. Києві ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повторно повідомив ОСОБА_7 про необхідність передачі йому грошових коштів у сумі 400 000 грн., які нібито має передати, через невстановлену особу, яка спілкується із невстановленими діючими суддями Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

03.06.2025 о 13 год. під час чергової зустрічі з ОСОБА_7 , яка відбувалася в кав`ярні неподалік від будинку № 3 по вул. Мазепи в м. Києві ОСОБА_5 , продовжуючи здійснювати протиправний намір на заволодіння чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 400 000 грн. (із яких вісім купюр номіналом 1000 грн. та триста дев`яносто дві паперові нарізки зовні схожі на купюри номіналом 1000 грн.), які нібито він має передати, через невстановлену особу, яка спілкується із невстановленими діючими суддями Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

Однак, розпорядитися отриманими від ОСОБА_8 коштами, ОСОБА_5 не зміг, оскільки його злочинна діяльність була викрита працівниками правоохоронних органів та його затримано у порядку ст. 208 КПК України.

03.06.2025 на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України із дотриманням вимог ч. 7 ст. 223, 236 КПК України, проведено особистий обшук затриманого ОСОБА_5 за адресою: м. Київ, вул. Мазепи, 3 під час якого вилучено: грошові кошти в 3735 грн. (особистих), 8000 грн. (закупних), нарізки із паперу зовні схожі на грошові кошти в сумі 392 000 грн., мобільний телефон марки «Samsung» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 в середині якого знаходиться сім-картка із номером НОМЕР_3 .

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 03.06.2025 вилучені речі визнані речовим доказом у кримінальному провадженні.

Таким чином, вищевказане майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Враховуючи наведене, виникла необхідність у накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів.

В судове засідання прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор подав до суду заяву про розгляд вказаного клопотання у відсутність сторони обвинувачення, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник власника майна/власник майна у судове засідання не з`явився про причини неявки не повідомив.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились.

Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, за процесуального керівництва Печерської окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000771 від 02.05.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

Так, 10.04.2024 в період часу з 19 години 18 хвилин по 22 годину 12 хвилин на 03.06.2025 на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України із дотриманням вимог ч. 7 ст. 223, 236 КПК України, проведено особистий обшук затриманого ОСОБА_5 за адресою: м. Київ, вул. Мазепи, 3 під час якого вилучено: грошові кошти в 3735 грн. (особистих), 8000 грн. (закупних), нарізки із паперу зовні схожі на грошові кошти в сумі 392 000 грн., мобільний телефон марки «Samsung» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 в середині якого знаходиться сім-картка із номером НОМЕР_3 .

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 03.06.2025 вилучені речі визнані речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Отже, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно, оскільки вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 167, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасове вилучене майно у кримінальному провадженні №0000871 від 25.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме на: грошові кошти в 3735 грн. (особистих), 8000 грн. (закупних), нарізки із паперу зовні схожі на грошові кошти в сумі 392 000 грн., мобільний телефон марки «Samsung» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 в середині якого знаходиться сім-картка із номером НОМЕР_3 , що перебували у розпорядженні підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1