Справа № 517/578/25
Провадження № 1-кп/517/47/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року с-ще Захарівка

Захарівський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Захарівка кримінальне провадження, внесене 05 червня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Балашеве Фрунзівського району Одеської області, українки, громадянки України, не працюючої, з базовою загальною середньою освітою, неодруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

УСТАНОВИВ:

05.06.2025, приблизно о 05 год 30 хв ОСОБА_4 , знаходячись на території домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Надалі, ОСОБА_4 , знаходячись на території домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_4 , наблизилась до ОСОБА_6 та тримаючи в правій руці скляний стакан нанесла один удар ним в область голови останній від чого стакан розбився, а остання отримала тілесне ушкодження у вигляді забійної рани на волосяній частині голови в тім`яній ділянці.

Вказаними діями ОСОБА_4 спричинила тілесні ушкодження потерпілій, ОСОБА_6 , у вигляді забійної рани на волосяній частіші голови в тім`яній ділянці, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального проступку визнала та суду пояснив, що 05.06.2025 перебувала у гостях своєї куми ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи в будинку між нею та ОСОБА_6 виникла суперечка, в ході якої вона нанесла їй один удар стаканом в область голови. Обвинувачена суду повідомила, що вона у вчиненні вказаного проступку розкаюється, просила пробачення у потерпілої та запевнила суд про не вчинення подібного в майбутньому.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 05.06.2025 до неї додому прийшла її кума ОСОБА_4 . Через деякий час між ними виникла словесна перепалка, під час якої ОСОБА_4 вдарила її скляним стаканом в область голови. Будь-яких претензій до ОСОБА_4 вона не має. Щодо міри покарання обвинуваченій, просила суд призначити їй не суворе та мінімальне покарання.

З досліджених в судовому засіданні доказів, що надані сторонами убачається, що з заявою про вчинення кримінального проступку звернулася ОСОБА_6 , яка просила прийняти міри до ОСОБА_4 , яка 05.06.2025 нанесла їй тілесні ушкодження, що підтверджується змістом заяви ОСОБА_6 .

Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку, що підтверджується витягом з ЄРДР від 05.06.2025.

Висновком експерта № 41 від 10.06.2025 підтверджено, що на підставі судово-медичного обстеження у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на волосяній частині голови в тім`яній ділянці. Вказане тілесне ушкодження у ОСОБА_6 не було небезпечними для життя, у тому числі і у момент спричинення, а спричиняє за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів і не більше 21 дня і за цим критерієм, згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Розглянувши вказане провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши докази у справі в заявленому сторонами обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченої доведена, оскільки підтверджена показаннями обвинуваченої, потерпілої та письмовими доказами у справі, які узгоджуються між собою. Вказані докази суд приймає до уваги як належні та допустимі, та вважає їх достатніми для висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 .

Так, обвинувачена ОСОБА_4 повідомила суду всі обставини вчинення кримінального проступку, її об`єктивні дії, які підтверджують наявність умислу в її діях на нанесення тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_6 . Так, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ у справі показання обвинуваченої, яка в судовому засіданні визнала, що дійсно 05.06.2025 умисно нанесла ОСОБА_6 один удар скляним в область голови.

Вказані показання повністю узгоджуються з показаннями потерпілої, яка підтвердила обставини повідомлені обвинуваченою щодо способу, часу, місця вчинення проступку, характеру та локалізації удару, механізму отримання нею тілесного ушкоджень, та висновком експерта, яким підтверджено отримання потерпілою легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Отже, суд оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям обвинуваченої, вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до вимог статті 65 КК, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а згідно з частиною 2 статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності й даним про особу винного.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до довідки лікаря-психіатра Захарівської багатопрофільної лікарні убачається, що ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.

Згідно довідки Захарівської багатопрофільної лікарні ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.

З характеристики наданої за місцем реєстрації обвинуваченої № 262 від 06.06.2025 вбачається, що ОСОБА_4 характеризується позитивно. Являється матір`ю 4 дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З вимоги про судимість ГУНП в Одеській області від 06.06.2025 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 убачається, що вона раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, судимість погашена у встановленому законом порядку.

Також, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу положень ст. 12 КК України є кримінальним проступком, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона позитивно характеризується за місцем проживання, являється матір`ю 4 дітей, за даними наявної документації на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Отож, обвинувачена ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України не судима, вчинила кримінального правопорушення, яке в силу положень ст. 12 КК України є кримінальним проступком, свою винуватість у вчиненні кримінального проступку визнала, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні 4 дітей, просила пробачення у потерпілої за вчинене.

Суд приймає до уваги, що обвинувачена вину визнала, розкаялася та оцінює зазначене як обставину, що пом`якшує покарання у виді щирого каяття.

Про щире каяття обвинуваченої беззаперечно свідчить її показання в судовому засіданні, відповідно до яких вона не лише повідомила про всі обставини вчиненого кримінального проступку, а й висловила щирий жаль щодо його вчинення, неодноразово повідомляла про усвідомлення неприпустимості та протиправності її дій.

Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК України суд позбавлений можливості додатково установлювати та ураховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченої.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої, думки потерпілої, яка просила призначити обвинуваченій не суворе та мінімальне покарання, суд вважає можливим погодитися з думкою сторони обвинувачення, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді мінімального штрафу передбаченого в санкції ч.2 ст.125 КК України, оскільки вказане покарання досягне мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженою.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні щодо обвинуваченої не обирався.

Керуючись ст. ст.50, 65, ч.2 ст. 125 КК України, ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Захарівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя