СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/381/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000416 від 26.05.2023 року відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор: ОСОБА_4 ,

представник потерпілих: ОСОБА_5 ,

захисники: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

встановив:

У провадженні Святошинського районного суду м.Києва знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000416 від 26.05.2023 року відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов"язання з покладенням відповідних обов"язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, вказуючи, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, що повністю підтверджується висновком експерта ОСОБА_8 , складеним на замовлення сторони захисту, за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи у даному кримінальному провадженні.

Прокурор проти клопотання обвинуваченого заперечував та заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, в обгрунтування якого зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, на час вчинення якого перебував у стані алкогольного сп"яніння, при цьому обіймав посаду голови районного суду, повинен був усвідомлювати, що така поведінка є явно неприйнятною для судді, адже повинен був керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, однак вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України сформує у суспільстві думку щодо повної безкарності суддів за вчинення ними кримінальні правопорушення, а також викликає негативне ставлення до судової сисеми України, крім того продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема: можливість обвинуваченого переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Представник потерпілих ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою та заперечував проти клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти клопотання прокурора, вказуючи на відсутність доказів його винуватості у вчинення кримінального правопорушення та відсутність ризиків, зазначених у клопотанні прокурора. Просив у задоволення клопотання прокурора відмовити.

Захисник ОСОБА_7 підтримав клопотання обвинуваченого та проти клопотання прокурора заперечував, вказував на відсутність ризиків, підтримував позицію обвинуваченого та просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_6 підтримала клопотання обвинуваченого та заперечувала проти клопотання прокурора, вважаючи, що на даній стадії розгляду кримінального провадження суд може визначити інший альтернативний запобіжний захід. Просила у клопотанні прокурора відмовити.

Розглянувши доводи обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, а також доводи прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , наведені захисниками, оцінивши встановлені обставини, які стосуються особи обвинуваченого і характеристики кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого та про задоволення клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Ухвалою суду від 18.06.2025 року обвинуваченому ОСОБА_3 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якої спливає 16.08.2025 року.

Судовий розгляд даного кримінального провадження не завершено, його завершення до спливу продовженого строку неможливо, оскільки в ході судового розгляду необхідно дослідити письмові докази, допитати свідків сторони захисту, обвинуваченого, вирішити наявні у учасників судового розгляду клопотання, для чого судовий розгляд підлягає продовженню.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п"яти до десяти років, являє собою значну суспільну небезпеку, оскільки спричинив загибель людини.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд враховує вимоги п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Будь-яких передбачених законом обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує саме такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Також суд відповідно до вимог ст.178 КПК України приймає до уваги інші дані про особу обвинуваченого, зокрема міцність їх соціальних зв`язків, вік та стан здоров`я, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому при винесенні обвинувального вироку.

Враховуючи стадію судового розгляду, суд також вважає, що на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, можливість обвинуваченого ОСОБА_3 ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), незаконно впливати на свідків та експертів, які ще не допитані у даному кримінальному провадженні, а також не дослідженні письмові докази.

Рівень доведення прокурором цих обставин на даному етапі кримінального провадження відповідає вимогам достатності для переконання в тому, що інші, більш м"які заходи забезпечення, не здатні гарантувати досягнення покладених на них зобов"язань.

Разом з тим, на противагу доводам обвинуваченого та його захисників, вказані ними обставини не можливо віднести до тих достатніх стимулюючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімілізувати вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на переховування від суду, або незаконного впливу на недопитаних судом свідків, тобто визнати ці обставини такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди в уникненні від правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, стороною захисту та обвинуваченим не наведено та не надано доказів на підтвердженнґ цього.

З урахуванням викладеного суд не вбачає підстав для задоволення клопотання обвинуваченого щодо зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов"язання.

З метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження та створення перешкод у встановленні судом усіх обставин в даному кримінальному правопорушені, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, із врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , стану здоров`я, майнового стану, інкримінованого правопорушення, соціальних зв`язків, суд приходить до переконання про необхідність продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці, враховуючи перебіг судового розгляду, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде здатен запобігти існуючим ризикам.

На підставі ч.4 ст.183 КПК України суд не визначає розмір застави обвинуваченому ОСОБА_3 , оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який спричинив загибель людини.

Керуючись статтями 177, 178, 183 ч. 4, 197, 331, 369 КПК України, суд,-

постановив:

У клопотанні обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто по 21.09.2025 року включно, та утримувати його в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції до Київського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 28.07.2025 року.

Суддя: ОСОБА_1