В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1635/25

Провадження № 1-кп/348/276/25

07 серпня 2025 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000167 від 28 травня 2025 року щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Надвірна Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою освітою, депутатом не обирався, в силу ст. 89 КК України не судимого, не одруженого, на утриманні нікого немає, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,-

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення. Кримінальне правопорушення ним вчинено при наступних обставинах.

Відповідно до ст. 13 Конституції України - земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - природні ресурси України є власністю Українського народу. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.

Стаття 19 Кодексу України «Про надра» визначає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який у відповідності до п.4 Постанови КМУ №59 від 27.01.1995 р. «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» може надаватися підприємствам, установам, організаціям, а також громадянам України лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин.

В порушення вказаних вимог чинного законодавства України обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність вчинюваних ним дій, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідних для користування надрами та видобування корисних копалин спеціальних дозволів, з метою використання у власних потребах, за допомогою заздалегідь приготовленого господарського інструменту (лопати) здійснив незаконне видобування піщано-гравійної суміші (гравію), яка відповідно до Постанови КМУ № 827 від 12.12.1994 відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, з русла річки «Бистриця-Надвірнянська», що в адміністративних межах с. Назавизів неподалік вул. Богдана Хмельницького, Надвірнянського району Івано-Франківської області та подальше завантаження її на причеп без реєстраційного номера, що належать йому на праві користування.

Унаслідок вчинення злочину ОСОБА_4 Надвірнянській ТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області завдано шкоди довкіллю у розмірі 5 281, 11 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю. Суду пояснив, що 27.05.2025 року попросив знайомого підвезти його на автомобілі з причепом до річки Бистриця, що в с. Назавизів. Залишився на березі річки, набрав в причіп за допомогою лопати близько 1200 кг піску, щоб підсипати в`їзд і виїзд на дачі. Під`їхали працівники поліції та конфіскували причеп з піском. Знав, що заборонено це робити, мети збуту у нього не було. У вчиненому розкаюється,зробив для себе відповідні висновки, обіцяв в подальшому подібного не скоювати. Просить суд суворо його не карати та належний йому причеп передати для потреб ЗСУ, шкоду він відшкодував.

Представник потерпілої сторони Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника потерпілої особи, при визначенні покарання покладається на розсуд суду, з врахуванням відшкодування обвинуваченим матеріальної шкоди.

Суд відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши перед цим, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнів у добровільності їх позиції не має, їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

При цьому, суд вважає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення піщано-гравійної суміші.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій, сторонами не оспорюються.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який не має нікого на утриманні, в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у наркологічному кабінеті та у лікаря-психіатра не перебуває, позитивну характеристику за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, оскільки обвинувачений повністю визнає свою вину, правдиво та послідовно розповів про всі відомі йому обставини вчиненого злочину, критично оцінює свою протиправну поведінку, добровільно сплатив на користь Надвірнянської міської ради завдані збитки у розмірі 5281,11 грн., речові докази просив передати на потреби ЗСУ.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Судом враховано, що відповідно до ст. 50 КК України складовими покарання є не тільки кара та виправлення засуджених, а і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася.

У судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено.

На підставі викладеного, з метою досягнення виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 240 КК України у виді обмеження волі.

Разом з тим, враховуючи конкретні, досліджені в ході судового розгляду обставини справи, особу обвинуваченого, те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст.. 89 КК України не судимий, визнання ним вини та відношення до вчиненого, добровільне відшкодування завданих збитків, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування призначеного покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, тому обвинуваченого слід звільнити від призначеного покарання з випробуванням, та з метою організації органами виконання покарань належного контролю за його поведінкою, покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1, та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

На думку суду дане покарання є необхідним і достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і що цілком відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Міра запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_4 не обиралася та підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України та розпорядження КМУ «Про передачу майна для потреб ЗСУ» №186-р від 26 лютого 2022 року.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.05.2025, необхідно скасувати.

Відповідно до ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню у дохід держави витрати на залучення експертів у загальному розмірі 8 697,80 грн, а саме за проведення судової експертизи ґрунтів № СЕ-19/109-25/8591-ФХД від 12.06.2025 - 4 457 грн; судової інженерно-екологічної експертизи № 725/25-28 від 30.06.2025 - 4240,80 грн.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376, 381, 382, 395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В силу положень ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто 07 серпня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 8 697 (вісім тисяч шістсот дев`яносто сім гривень) 80 коп. за проведену судову експертизу ґрунтів № СЕ-19/109-25/8591-ФХД від 12.06.2025 - 4 457 грн; судову інженерно-екологічну експертизу № 725/25-28 від 30.06.2025 - 4240,80 грн.

Арешт на одноосний причіп, насип, схожий на піщано-гравійну суміш, совкову лопату, накладений ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.05.2025 - скасувати.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі: одноосний причіп, піщано-гравійну суміш, совкову лопату, конфіскувати в дохід держави та відповідно до розпорядження КМУ «Про передачу майна для потреб ЗСУ» №186-р від 26 лютого 2022 року передати на потреби ЗСУ.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1