13.05.25
Справа № 635/9999/24
Провадження № 1-кп/635/381/2025
У ХВ А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(резолютивна частина)

13 травня 2025 року с-ще. Покотилівка Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 в режимі відеоконференції

розглянувши у судовому засіданні в залі Харківського районного суду Харківської області кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004564 від 27.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 статті 407 КК України,

в с т а н о в и в:

Харківський районний суд Харківської області проводить судовий розгляд за обвинувальним актом за кримінальним провадженням, зареєстрованим в ЄДРДР за № 0004564 від 27.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 статті 407 КК України.

Прокурор звернувся до суду також з клопотанням про те, що на даний час виникла необхідність продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати та жодним чином не зменшились.

Сторона захисту проти клопотання заперечувала, мотивуючи свої заперечення тим, що обвинувачений готовий проходити службу в у війську та сам добровільно з`явився до правоохоронного органу.

Прокурор своє клопотання ґрунтував тим, що під час досудового слідства були встановлені наступні обставини, які зазначені у клопотанні:

08.05.2024 солдата ОСОБА_4 направлено для проходження військово -лікарської комісії до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВЧ НОМЕР_1 ), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Після виписки солдат ОСОБА_4 25.05.2024 мав з`явитись до місця розташування підрозділу військової частини НОМЕР_2 , який розташовувався у АДРЕСА_2 .

Однак, ОСОБА_4 під час проходження військової служби 25.05.2024 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, вирішив незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 25.05.2024 не з`явився вчасно після виписки із лікувального закладу ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВЧ НОМЕР_1 ), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 без поважних причин на службу до місця розташування підрозділу військової частини НОМЕР_2 , що розташовувався у у АДРЕСА_2 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_4 в період з 25.05.2024 по 07.08.2024, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами місця несення служби, а саме місця постійної та тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі ОСОБА_4 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводить на власний розсуд до 07.08.2024 до моменту з`явлення до правоохоронного органу.>>>

Зазначені дії ОСОБА_7 кваліфіковані в обвинувальному акту, як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 статті 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Прокурор своє клопотання мотивував тим, що потреба тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п., 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

що підтверджується, тим що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу суду з метою уникнення понесення покарання.

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що обвинувачений може вплинути на свідків, які разом з ним проходили військову службу, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні, відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що обвинувачений розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, обвинувачений перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому обвинувачується, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового розгляду.

п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується підтверджується тим, що ОСОБА_4 в теперішній час не працює, не має постійного джерела прибутку, та може заробляти на проживання шляхом вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а саме:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, та обрання такого запобіжного заходу може виразитися у перешкоджанні встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, з метою уникнення покарання.

- особиста порука на адресу суду та прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за обвинуваченого.

- домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що такий запобіжний захід не може забезпечити відсутності можливості впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні та переховування від суду.

- застава - не можливо застосувати у зв`язку із тим, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, м`якість застосування якого створить в очах суспільства та інших військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

У разі не продовження даного запобіжного заходу, або застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні>>>

Суд, заслухавши думку сторін з приводу необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, зазначає, що частина 1 статті 197 КПК України про те, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, не повинна тлумачитися так, що продовжуючи строк тримання, суд кожного разу повинен розглядати всі докази, які стали підставою для обґрунтування підозри та обрання запобіжного заходу. Суд вважає достатнім для продовження строку тримання під вартою того, що обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України не спростована, обставини не змінилися, ризики, зазначені у клопотання прокурора, передбачені п. 1,3,4,5 ч. 1 статті 177 КПК України доведені та зберігаються, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не достатньо для запобігання зазначеним ризикам. Отже, за відсутності будь-яких даних, які б свідчили про можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення повного і всебічного судового розгляду. При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408,429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Відтак, кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 віднесено до особливої категорії злочинів і суд вважає за можливе застосувати більш низький поріг обґрунтованості підозри та доведення ризиків. Суду не має достатніх доказів для висновку про те, що наявність небезпеки приховуватися від суду, на даному етапі судового розгляду зведена до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.

Таке продовження повністю збігається з обов`язком суду своїм рішенням забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

В умовах воєнного стану на території України, такий підхід суду щодо застосування виключного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, сприятиме усуненню негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Отже, суд вважає, що встановлені та наведені обставини містять мотив та підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 176-178, 182, 183, 184, 194, 197, 314, 315, 392 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів - до 11 липня 2025 року включно із визначенням застави у розмірі 60560 ( шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

Строк дії ухвали визначити шістдесят днів, тобто до 11 липня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Ухвала про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 в той саме строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя: ОСОБА_1