Справа № 638/5784/25
Провадження № 1-в/638/417/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Штих Т. В.,

за участю секретаря Ковальчук А. П.,

прокурора Федченко М. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Харкова клопотання начальника ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» Ольховського А. про приведення вироку Кремінського районного суду Луганської області від 19.04.2021 стосовно ОСОБА_1 у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та про вирішення питання про всякого роду сумніви, що виникне при виконанні вироку Межівського районного суду Дніпропетровської області від 09.11.2022 та вироку Кремінського районного суду Луганської області від 12.08.2020, -

встановив:

Начальник ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» звернувся до Шевченківського районного суду м.Харкова із клопотанням, в якому просить привести Кремінського районного суду Луганської області від 19.04.2021 стосовно ОСОБА_1 у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та про вирішення питання про всякого роду сумніви, що виникне при виконанні вироку Межівського районного суду Дніпропетровської області від 09.11.2022 та вироку Кремінського районного суду Луганської області від 12.08.2020.

В обґрунтування клопотання зазначає, що в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» відбуває міру покарання засуджений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 09 листопада 2022 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Кремінського районного суду Луганської області від 19 квітня 2021 року більш суворим за даним вироком та остаточно призначити 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, зарахувавши у строк покарання за даним вироком частково відбуте покарання за вироком Кремінського районного суду Луганської області від 19 квітня 2021 року.

Призначено ОСОБА_1 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України за вироком Кремінського районного суду Луганської області від 19.04.2021 року у виді 3 років позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання рахувати з 31 серпня 2021 року. Початок строку: 31 серпня 2021 року Кінець строку: 30 вересня 2026 року Вирок набрав законної сили: 10 грудня 2022 року.

ОСОБА_1 має попередні судимості, покарання за якими засудженим не відбуте і приєднане до знову призначеного, а саме:

12.08.2020 року Кремінським районним судом Луганської області за ч.3 ст. 246 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено на 1 рік 6 місяців;

19.04.2021 року Кремінським районним судом Луганської області за позбавлення ч.1 ст. 190, ст. 71, ст. 72 КК України до 3 років 30 днів волі.

Відповідно до мотивувальної частини вироку Кремінського районного суду Луганської області від 19 квітня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), і дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України, а саме 1 епізод: 05.02.2021 року на суму 1 200 грн.

В зв`язку з викладеним представник колонії просить:

звільнити ОСОБА_1 від призначеного покарання за вироком від 19 квітня 2021 року Кремінського районного суду Луганської області у зв`язку із усуненням кримінальної караності діяння;

виключити з вироку від 19 квітня 2021 року Кремінського районного суду Луганської області посилання на приписи ст. 71, 72 КК України;

виключити з вироку від 09 листопада 2022 року Межівського районного суду Дніпропетровської області посилання на приписи ч.4 ст. 70 та ст. 71 КК України;

керуючись п. 14 ч.1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України вирішити інше питання про всякого року сумнів, що виникне при виконанні вироку від 09 листопада 2022 року Межівського районного суду Дніпропетровської області, за яким залишиться на виконанні покарання, передбачене ч.2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі та покарання, передбачене ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

керуючись п. 11, п. 14 ч.1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України вирішити інше питання про всякого року сумнів, що виникне при виконанні вироку від 09 листопада 2022 року Межівського районного суду Дніпропетровської області та вироку від 12 серпня 2020 року Кремінського районного суду Луганської області, а саме: вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Прокурор просив клопотання задовольнити.

Представник установи виконання покарань та ОСОБА_1 клопотання підтримали, просили задовольнити.

Вивчивши матеріали клопотання та надані документи, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 13 ч.1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 539 КПК України орган або установа виконання покарань має право на звернення до суду із питаннями, які виникають під час виконання вироку, у випадках встановлених законом, зокрема подання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до статті 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян за ч.1 ст.51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст.51 КУпАП.

Відповідно до мотивувальної частини вироку Кремінського районного суду Луганської області від 19 квітня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), і дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України, а саме 1 епізод: 05.02.2021 року на суму 1 200 грн.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (розмір, якої дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

На 01.01.2020 року становить 2027 гривень, на 01.01.2021 року становить 2481 гривню, на 01.01.2022 року 2600 гривень, на 01.01.2023 року 2684 гривні, на 01.01.2024 року 3028 гривень.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян станом на 01.01.2020 року дорівнює 2027 гривень, на 01.01.2021 року дорівнює 2481 гривню, на 01.01.2022 року 2600 гривень, на 01.01.2023 року 2684 гривні, на 01.01.2024 року 3028 гривень, що перевищує вартість майна, яким заволодів обманним шляхом ОСОБА_1 при вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст.190 КК України, за яким він був засуджений.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, до набрання вказаним Законом чинності.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягають негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на викладене, після внесення змін Законом України №3886-IX до законодавства України про адміністративні правопорушення, діяння, вчинено ОСОБА_1 перестало бути кримінально караним, тому суд приходить до висновку, що клопотання установи виконання покарання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а засудженого слід негайно звільнити від призначеного покарання згідно з вироком Кремінського районного суду Луганської області від 19 квітня 2021 року, на підставі частини другої статті 74 КК України як особу, що засуджена за діяння, караність якого законом усунута.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Зі змісту абз. 1 ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України слідує, що передбачені п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України питання, які виникають під час виконання вироку, вирішуються судом, який його ухвалив, у тому числі за поданням органу або установи виконання покарань.

Частиною третьою зазначеної статті визначено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається суддею одноособово.

Окремі роз`яснення стосовно питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, зокрема щодо роз`яснення суті сумнівів та протиріч, які виникають при виконанні вироку, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.1990 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків».

Зі змісту пункту 12 цієї Постанови слідує, що до інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, можуть бути віднесені питання, які не порушують суть вироку і не погіршують становище засудженої особи. У такому порядку не можуть бути розглянуті питання, що звужують або розширюють обсяг обвинувачення, стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації кримінальних правопорушень, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Судом встановлено, що вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 5-ти років позбавлення волі, також ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі.

Оскільки вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2022 року із застосуванням статті 71 КК України було частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України за вироком Кремінського районного суду Луганської області від 19.04.2021 року у виді 3 років позбавлення волі, а від покарання за останнім вироком ОСОБА_1 звільнений, виникає питання щодо призначення покарання за вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне, керуючись п. 14 ч.1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України, вирішити інше питання про всякого року сумнів, що виникне при виконанні вироку від 09 листопада 2022 року Межівського районного суду Дніпропетровської області, за яким залишиться на виконанні покарання, передбачене ч.2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі та покарання, передбачене ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Важати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком від 09 листопада 2022 року Межівського районного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі та за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України у разі необхідності вирішення питання, передбаченого п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Вироком Кремінського районного суду Луганської області від 12 серпня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, та призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання випробуванням, строком на один рік шість місяців, зобов`язавши його, згідно ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а при працевлаштуванні роботи.

Вирок набрав законної сили 14 вересня 2020 року.

Судом встановлено, що вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушень, передбаченого за ч.2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі та за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 10 грудня 2022 року.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України передбачають, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за вироком Кремінського районного суду Луганської області від 12 серпня 2020 року, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2022 року та за сукупністю вироків остаточно призначити покарання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді 5-ти років 1-го місяця позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.372, 354, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Клопотання начальника ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» Ольховського А. задовольнити.

ОСОБА_1 , засудженого вироком Кремінського районного суду Луганської області від 19 квітня 2021 року року за ч. 1 ст. 190 КК України негайно звільнити від призначеного покарання на підставі ст.74 КК України у зв`язку із усуненням кримінальної караності діяння.

Виключити з вироку від 19 квітня 2021 року Кремінського районного суду Луганської області посилання на приписи ст. 71, 72 КК України.

Виключити з вироку від 09 листопада 2022 року Межівського районного суду Дніпропетровської області посилання на приписи ч.4 ст. 70 та ст. 71 КК України.

Важати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком від 09 листопада 2022 року Межівського районного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі та за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за вироком Кремінського районного суду Луганської області від 12 серпня 2020 року, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2022 року та за сукупністю вироків остаточно призначити покарання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді 5-ти років 1-го місяця позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів із дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали 08 травня 2025 року.

Суддя Т. В. Штих