Справа № 202/3881/25
Провадження № 1-кс/202/5026/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001368 від 21.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпра від 09.06.2025 (справа №202/3881/25) було накладено арешт на майно (шляхом накладення заборони відчуження, користування та розпорядження), вилучене за адресою: АДРЕСА_1 (виробничого будинку з господарськими (допоміжними) спорудами, а саме на 236 кубів деревини різних порід (в основному тополь, клен, акація). Представник в обгрунтування вимог клопотання посилається на те, що ОСОБА_5 не визнано підозрюваною в кримінальному провадженні за №0001368 від 21.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України. У ОСОБА_5 наразі не має процесуального статусу підозрюваної у вищенаведеному кримінальному провадженні, а отже застосування арешту

належної їй 236 кубів деревини різних порід (в основному тополь, клен, акація) є безпідставним та нічим не обґрунтованим. Вказані 236 кубів деревини різних порід (в основному тополь, клен, акація) не здобуті злочинним шляхом, принаймні доказів цього органом досудового розслідування здобуто не було. Жоден свідок, який був допитаний під час досудового розслідування не заявляв про те, що вказана деревина, яка належить ФОП ОСОБА_5 , була здобута незаконним шляхом. Вказана деревина була отримана ФОП ОСОБА_5 внаслідок законної підприємницької діяльності із благоустрою та видалення зелених насаджень. Факт здійснення підприємницькою діяльністю та належності вказаної деревини ОСОБА_5 підтверджується копіями документів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, які ОСОБА_5 були надані органу досудового розслідування, а також протоколами допитів свідків, які були допитані під час досудового розслідування. У зв`язку з чим, представник власника майна зазначає, що на сьогоднішній день в подальшому застосуванні цього заходу у вигляді арешту відпала потреба, так як усі необхідні слідчі дії були проведені та було встановлено, що вказане арештоване майно викрадене не було. У своїх вимогах просить скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпра ОСОБА_6 від 09.06.2025 (справа №202/3881/25) на майно, вилучене за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Соборності, 117 (виробничого будинку з господарськими (допоміжними) спорудами, а саме на 236 кубів деревини різних порід (в основному тополь, клен, акація).

Представник власника майна ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення, дослідивши клопотання та надані матеріали, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Згідно зі статтею 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 174 цього Кодексу. Таким чином, правомірність володіння органами досудового розслідування майном, яке наділене ознаками речових доказів, має підтверджуватись в порядку, визначеному зазначеними статтями.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, згідно із п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт слідчий суддя повинен врахувати, зокрема, розумність та співрозмірність обмеження права є завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозри обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Аналогічна позиція викладена, також, у рішеннях по справах «Спорронг та Льонрот проти Швеції», «Прессос компанія ОСОБА_2 та інші проти Бельгії, «Звольський та Звольська проти Республіки Чехія», «Василеску проти Румунії» та інші.

Судом встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюють досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № №0001368 від 21.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 09.06.2025 року у справі № 202/3881/25 (провадження № 1-кс/202/3725/2025) накладено арешт на майно, вилучене за адресою Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Соборності, 117 (виробничого будинку з господарськими (допоміжними) спорудами, а саме на 236 кубів деревини різних похід (в основному тополь, клен, акація), з метою його збереження як речових доказів у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001368 від 21.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246 КК України.

У даному випадку арешт на вищевказані речі був накладений з метою забезпечення збереження їх як речових доказів.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Європейський суд з прав людини у численних своїх рішеннях вказував на неприпустимість непропорційного втручання держави у мирне володіння майном громадян та наголошував на неухильному дотриманні справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (справи «Спорронг та Льонрот проти Швеції», «Прессос компанія ОСОБА_7 та інші проти Бельгії, «Звольський та Звольська проти Республіки Чехія», «Василеску проти Румунії» та інші).

На думку слідчого судді, накладення арешту на майно, зокрема, на майно, вилучене за адресою Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Соборності, 117 (виробничого будинку з господарськими (допоміжними) спорудами, а саме на 236 кубів деревини різних похід (в основному тополь, клен, акація), з урахуванням того, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 не вручено, протягом тривалого часу, буде явно непропорційним, неспіврозмірним, нерозумним та покладе надмірний тягар на власника майна. При цьому, слідчий суддя враховує, що слідчим не надано жодних доказів того, що в даному кримінальному провадженні планується проведення слідчих дій із зазначеним майном, а прокурор в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти задоволення клопотання.

Таким чином, з огляду на вимоги доцільності і співмірності втручання держави в право власності особи, а також з огляду на тривалість арешту майна, суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту на вказані речі, що подальше обмеження права володіння майном буде непропорційним втручанням у право власності, тобто у право на мирне володіння майном, а тому повинно бути припинено.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 09.06.2025 року у справі № 202/3881/25 (провадження № 1-кс/202/3725/2025) на майно, вилучене за адресою Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Соборності, 117 (виробничого будинку з господарськими ( допоміжними ) спорудами, а саме на 236 кубів деревини різних похід (в основному тополь, клен, акація), з метою його збереження як речових доказів у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001368 від 21.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246 КК України.

Передати вищевказане майно на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 .

Виконання ухвали про скасування арешту майна доручити слідчому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1