Справа № 539/3281/25
Провадження № 1-кс/539/440/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2025 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
власника майна ОСОБА_5 ,
представника власника майна ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В :
Ст. слідчий СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон марки «Iphone 13» IMEI: НОМЕР_1 , вилучений під час обшуку господарства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , який на час досудового слідства буде зберігатися у камері зберігання речових доказів Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області, за адресою: Полтавська область, м. Лубни, вул. Монастирська, 4, до скасування арешту майна в установленому Законом порядку.
Клопотання мотивоване тим, що 21.05.2025, до Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області звернулася ОСОБА_7 , із заявою про вчинення сексуального насильства відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Будучи допитаною неповнолітня потерпіла ОСОБА_8 , повідомила, що влітку 2023 році, а потім влітку 2024 року, тобто коли їй ще не виповнилося 16 років, житель с. Піски Лубенського району ОСОБА_5 , вчинив сексуальне насильство відносно неї, яке виражалося у торканні ним руками своїми руками та геніталіями її оголених статевих органів, а також у примушуванні її торкатися його оголених геніталій.
У відповідності до протоколу пред`явлення особи для впізнання, неповнолітня потерпіла ОСОБА_8 вказала на громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , як на особу котрий торкався її оголених статевих органів.
07.07.2025, слідчим з метою виявлення пристроїв, які містять листування між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , на підставі ухвали слідчого судді, було проведено обшук у господарстві ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . У ході проведення даного обшуку було вилучено мобільний телефон належний ОСОБА_5 , марки «Iphone 13» IMEI: НОМЕР_1 .
Зважаючи, що на вилученому у ході обшуку у господарстві ОСОБА_5 мобільному телефоні знаходяться месенжери із листуванням із ОСОБА_8 , то указаний телефон може бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та у відповідності до ст. 98 КПК України має значення речових доказів.
Окрім того, з метою відновлення видаленого листування, фотознімків, аудіозаписів та відеозаписів, вилучений мобільний телефон необхідно дослідити у ході проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи.
Вказує, що вилучені речі, так як були предметом кримінального посягання, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у відповідності до вимог ст. 98 КПК України, мають значення речових доказів, з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, втрати, відчуження, та метою проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, прохали його задовольнити.
ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував та пояснив, що він ФОП, телефон йому потрібен для роботи, в ньому зберігається база номерів його клієнтів, а також рідних та близьких з якими він спілкується.
В судовому засіданні ОСОБА_6 прохав в задоволенні клопотання відмовити посилаючись на те, що санкція ч. 3 ст. 153 КК України не передбачає конфіскації майна. Телефон є засобом спілкування. ОСОБА_5 не визнає складу злочину, він онкохворий, переніс операцію з видалення аденоми простати.
Заслухавши учасників справи, вивчивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що він дійсно переписувався з ОСОБА_8 скидали один одному аудіо та відео записи.
Як свідчать матеріали даного провадження, в даному випадку є достатні підстави вважати, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення та необхідне для призначення подальших судових експертиз, зокрема, судової комп`ютерно-технічної експертизи.
Виходячи з того, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, а також для збереження речових доказів, для збереження слідової інформації, у зв`язку з необхідністю проведення судових експертиз, необхідно накласти арешт на вищевказане майно.
На підставі вище наведеного та керуючись ст.ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Накласти арешт на мобільний телефон марки «Iphone 13» IMEI: НОМЕР_1 , вилучений під час обшуку господарства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , який на час досудового слідства буде зберігатися у камері зберігання речових доказів Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області, за адресою: Полтавська область, м. Лубни, вул. Монастирська, 4, до скасування арешту майна в установленому Законом порядку.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1