Провадження № 1-кс/643/3971/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2025 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000021, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

встановив:

Сектором дізнання Харківського РУП № 2 ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 24.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що невідома особа шляхом обману заволоділа грошовими коштами у сумі 14 тис грн, які у вигляді допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі зайво нараховано ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у період з 01.01.2023 по 31.07.2023.

Під час досудового розслідування встановлено, що відповідно до порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеної особи , затвердженого постановою КМУ від 20.03.2022 N?332 та на підставі поданої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заяви про надання допомоги на проживання від 27.04.2022 про призначення допомоги на проживання від 21.04.2022, ІНФОРМАЦІЯ_3 було прийнято рішення про призначення допомоги на проживання на період з 01.03.2022 по 31.07.2023 включно у розмірі 2000 грн щомісячно на розрахунковий рахунок, відкритий на ім?я ОСОБА_4 , на банківський рахунок останнього у АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 »

03.08.2023 Управлінням соціального захисту населення отримано верифікацію з кодом невідповідності - «смерть одержувача допомоги», дата смерті одержувача - 20.12.2022. Враховуючи вищевикладене, нарахування та виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_5 повинна бути припинена з 01.01.2023. Управління соціального захисту населення звернулося з листом до АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » з проханням повернути на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_5 надмірно зараховані на банківський рахунок ОСОБА_4 . Кошти допомоги в сумі 14000,00 гривень за період з 01.01.2023 по 31.07.2023 включно у зв?язку зі смертю одержувача допомоги. У відповідь АТ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » повідомив про неможливість повернення грошових коштів, так як залишок на рахунку становить 0,0 грн.

Під час досудового розслідування було проведено тимчасовий доступ до речей і документів по БПК АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » N? НОМЕР_1 , на яку було нарахування та виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_5 . Проаналізувавши виписку руху коштів по вищевказаному особовому рахунку, встановлено, що у період з 11.01.2023 по 12.07.2023 було зняття грошових коштів у банкоматах АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за наступними датами, а саме: 1. 12.01.2023 зняття готівки в сумі 2000 грн. у банкоматі: Супермаркет Сільпо, АДРЕСА_1 ; 2. 20.02.2023 зняття готівки в сумі 2000 грн. у банкоматі: Супермаркет Сільпо, АДРЕСА_1 ; 3. 23.03.2023 зняття готівки в сумі 2000 грн. у банкоматі: Супермаркет Сільпо, АДРЕСА_1 ; 10.04.2023 зняття готівки в сумі 2000 грн. у відділенні банку АДРЕСА_2 ; 5. 30.05.2024 зняття готівки в сумі 2000 грн. у банкоматі: ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_1 ; 6. 08.06.2023 зняття готівки в сумі 2000 грн. відділенні банку: АДРЕСА_3 14.07.2023 зняття готівки в сумі 2000 грн в банкоматі А:10.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетна громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка є дружиною покійного ОСОБА_5 .

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , було опитано та остання дала пояснення 15.07.2025, що вона дійсно використовувала банківську картку відкриту у АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 та здійснювала знаття грошових коштів у загальній сумі 14000 грн. у вищезазначених місцях.

В період часу з 10:50 по 11:10 15.07.2025 проведено огляд ОСОБА_4 в кабінеті № 87 ХРУП№2 ГУНП в Харківській області, що розташований за адресою вказаною у клопотанні, де ОСОБА_8 добровільно надала карту АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № НОМЕР_1 .

15.07.2025зазначене вилучене майно було визнано речовими доказами у кримінальному проваджені.

Вилучені під час огляду, обшуку речі мають істотне значення по кримінальному провадженню для встановлення істини по кримінальному провадженню та необхідні для проведення судових експертиз, інших процесуальних дій.

Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування та судового провадження на вказані речі необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.

Прокурор у судове засідання не з`явилася, подала заяву, у якій просила клопотання розглянути за її відсутності та задоволити.

Підстав для визнання явки учасників провадження обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не прибуття когось із них у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Дане клопотання надійшло до суду 16.06.2025, тобто на наступний день після вилучення майна, тому строк для подачі клопотання прокурором дотримано.

Постановою дізнавача СД ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 від 15.07.2025 вилучене майно, а саме: платіжна-банківська картка АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » з номером НОМЕР_1 , відкрита на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнана речовими доказами.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У даному випадку стороною обвинувачення доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а проведення огляду та вилучення майна відповідало меті та обставинам події даного кримінального провадження, майно має статус тимчасово вилученого за ознаками засобу вчинення кримінального правопорушення, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Нормами ст. 22 КПК України врегламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до норм ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження. Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На даний час не спростовано підставність клопотання про арешт, що в подальшому не унеможливлює ставити питання про скасування арешту майна в порядку, визначеному ст. 174 КПК України.

Виходячи з норми ст. 173 КПК України, з метою максимального забезпечення безпеки в умовах дії воєнного стану, слідчий суддя вбачає за доцільне не зазначати в ухвалі жодних точних адрес, оскільки такі зазначені у самому клопотанні.

Відтак слідчий суддя дійшов висновку, що застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідатиме належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, не суперечитиме його загальним засадам.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій серед низки іншого зазначає порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування майном, а саме: платіжну банківську картку АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » з номером НОМЕР_1 , відкриту на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зберігання майна, зазначеного у другому абзаці, визначити відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19.11.2012 № 1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1