Справа № 727/7913/25
Провадження № 1-кс/727/1940/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Чернівці клопотання старшого слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Чернівецькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (матеріали кримінального провадження № 0000040 від 27.02.2025 року) відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці Чернівецької області, громадянина України, одруженого, на утриманні одна дитина, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 . Дане клопотання погоджене із прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 .

Посилається на те, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з іншими особами, за грошову винагороду, організували протиправний механізм, пов`язаний із незаконними діями, направленими на зрив мобілізації та сприяння ухиленню громадян України від проходження військової служби, шляхом здійснення незаконного переправлення осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років за межі України, тобто перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань із корисливих мотивів в умовах дії правового режиму воєнного стану.

Зазначена протиправна діяльність полягає у наданні допомоги та фактичному викраденні військовозобов`язаних та військовослужбовців ЗС України з військових частин, місць проведення зборів, полігонів, сприянні незаконному переправленню військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, в т.ч. осіб, які знаходяться у розшуку правоохоронних органів як особи, які самовільно залишили місця проходження військової служби або злісно ухиляються від її проходження, що в подальшому підриває авторитет ЗС України та інших військових формувань та призводить до зриву мобілізаційного плану в умовах дії правового режиму воєнного стану.

Згідно з наявними даними, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 безпосередньо контактує з особами, які ухиляються від проходження військової служби та їх родичами, проводить консультації та інструктажі, надає допомоги та організовує фактичне викрадення військовозобов`язаних та військовослужбовців ЗС України з ТЦК та СП, військових частин, місць проведення зборів, полігонів тощо, організовує доставку та супроводження осіб до прикордоння, розміщення їх в готельних комплексах, в т.ч. з метою подальшого фактичного переміщення осіб через державний кордон України, прийом грошових коштів за вказані «послуги», в т.ч. шляхом переведення на банківські рахунки та криптогаманці.

Громадянин України ОСОБА_4 спільно з іншими особами, в період часу з 27.03.2025 по 02.04.2025, за грошову винагороду в розмірі 10 000(десять тисяч) доларів США з особи, організували переправлення через державний кордон України до Республіки Румунія, поза встановлених пунктів пропуску, громадян України: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Так, 02.04.2025 вказані громадяни, за сприянням та організацією ОСОБА_4 та інших осіб, перетнули лінію державного кордону України в районі 779 прикордонного знаку, який перебуває в зоні відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ.

Крім того, в період часу з 14.05.2025 по 31.05.2025, громадянин України ОСОБА_4 спільно з іншими особами, організували та здійснили вивезення військовослужбовця ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з місця проходження військової служби, а саме з території Яворівського навчального полігону та його доставку до місця проживання в м. Київ, в обхід встановлених мобільних та стаціонарних блок-постів та подальше його доставлення до Чернівецької області, з метою переміщення вказаної особи через державний кордон України поза встановлених пунктів пропуску. За організацію та виконання вказаних послуг ОСОБА_4 вказав ОСОБА_11 заплатити грошові кошти загалом в сумі 10 900 (десять тисяч дев`ятсот) доларів США. Вивезення з Яворівського навчального полігону та доставка до м. Київ, коштувала 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США, доставка з м. Київ до м. Чернівці, коштувала 500 (п`ятсот) доларів США та переміщення ОСОБА_11 через державний кордон 7900 (сім тисяч дев`ятсот) доларів США. З метою конспірування вказаної протиправної діяльності ОСОБА_4 залучив до викрадення, доставки та переміщення через державний кордон ОСОБА_11 , різні транспортні засоби під керуванням різних водіїв, які були обізнані про зазначену вище протиправну діяльності.

28.06.2025 о 15 год. 40 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України затримано у зв`язку з можливою втечею з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Слідчим 29.06.2025 повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1 та ч. 3 ст. 332 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, з підстав викладенних в ньому.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити в клопотанні або застосувати до підозрюваного домашній арешт чи заставу.

Ознайомившись з клопотанням та доказами, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, приходжу до наступних висновків.

Встановлено, що 27.02.2025 року до ЄРДР внесені відомості № 0000040, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину встановлено, що ОСОБА_4 був затриманий о 15 год. 40 хв. 28 червня 2025 року.

29 червня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні ряду тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дев`яти років.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Також, зважаючи на практику Європейського суду, враховую, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Вважаю, що слідчим у клопотанні, доданих документах та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Так, з матеріалів доданих до клопотання, вбачається, що зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_4 можуть мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказів.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Також вважаю, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, а тому підозрюваному ОСОБА_4 слід застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 в умовах воєнного стану підозрюється у вчиненні ряду тяжких кримінальних правопорушень, які пов`язані із злочином проти основ національної безпеки України та у сфері забезпечення призову та мобілізації, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дев`яти років, з корисливих мотивів, у період правового режиму воєнного стану та мобілізації, пов`язаного з незаконним викраденням військовозобов`язаних та військовослужбовців з полігону та переправленням їх за межі України, що свідчить про його виняткову суспільну небезпечність на теперішній час, суму отриманих ним коштів за викрадення з полігону та незаконне переправлення осіб за кордон, отримання йому відомі обставини кримінального провадження, він знайомий зі свідками та іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні, а тому існують ризики, що підозрюваний, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому суд враховує вік підозрюваного, його стан здоров`я та вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Згідно абз. 8 ч.4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного та обмеження його конституційних прав, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Беручи до уваги з`ясовані судом обставини, вважаю за необхідне на підставі абз. 8 ч.4 ст. 183 КПК України не визначити розмір застави.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній Установі «Чернівецький слідчий ізолятор» до 26 серпня 2025 року, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя: ОСОБА_1