Справа № 350/735/25
Номер провадження 1-кс/350/255/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року селище Рожнятів

Слідчий суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого-заступника СВ відділення поліції № 2 Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання, погоджене прокурором у кримінальному провадженні № 0000106 від 18.05.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України-

установив:

У своєму клопотанні слідчий просить обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що останній підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 17.05.2025 біля 22:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля свого будинку за адресою АДРЕСА_1 побачив на подвір`ї, біля будинку АДРЕСА_2 свого сусіда ОСОБА_7 з яким тривалий час перебуває в неприязних відносинах на грунті побутових сварок.

В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо здоров`я потерпілого та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_7 , та наніс йому один удар ножем в область живота, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового (колото-різаного) поранення живота із пошкодженням брижі тонкої кишки, ковзним непроникаючим пошкодженням поперечно-ободової кишки, пасма сальника. Гемоперетонум. Заочеревною гематомою. Гоморологічний шок І-ІІ ступенів, постгеморогічною анемією, евентерацією пасма сальника через раневий канал, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Указана підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, протоколами допиту потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно пункту 4 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Злочин, в учиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відповідно до частини 4 статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання продовженню злочинної діяльності та визначеним законодавством ризикам виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

- незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на свідків та потерпілих, з якими проживає по сусідству в одному селі, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний ніде не працює, немає міцних соціальних зв`язків, зловживає алкогольними напоями та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння неодноразово порушував громадський порядок, що вказує на схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі триваючих.

Окрім того, відповідно до положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

- вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення - покази потерпілих, огляд місця події та інші матеріали кримінального провадження.

- тяжкість покарання, що загрожує винній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні - у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється ОСОБА_6 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Враховуючи наведені вище обставини, вважаю що є цілком обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи серед суспільства, тобто за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, підозрюваний ОСОБА_6 не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки.

З викладеного вище вбачається неможливість запобігання цих ризиків шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, відносно підозрюваного ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження , необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під варту, оскільки заявлені ризики, перераховані вище, виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу та не можуть бути попереджені шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, вважає, що підозрюваний, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення злочину, пов`язане з позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, продовжувати вчиняти злочини. На даний час запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу не можливо.

У судовому засіданні прокурор повністю підтримав клопотання слідчого.

ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні заперечили проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважають за необхідне обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши думку прокурора, підозрюваного та захисника, вивчивши матеріали клопотання, є підстави вважати його обґрунтованим виходячи з наступного.

Витягом з кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 18.05.2025, протоколом огляду місця події, протоколами допиту потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , іншими матеріалами кримінального провадження, підтверджено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.121 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру». В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Матеріалами клопотання підтверджується причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, зокрема причетність доводиться протоколом огляду місця події, протоколом допиту свідків, протокол допиту потерпілого.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; а згідно ч. 2 цієї ж норми підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; зокрема, при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя вважає, що у провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. Окрім цього, докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні про обрання запобіжного заходу дають достатніх підстав вважати, що застосування виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, вік обвинуваченого та стан його здоров`я, сімейний стан, з урахуванням особи підозрюваного, відсутності постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, суд вбачає достатні підстави для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, слідчий суддя відповідно до пункту першого частини 4 статті 183 КПК України не визначає заставу у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання обвинуваченого під вартою слід обчислювати з часу його фактичного затримання 18.05.2025 о 15 год. 18 хв.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Застосувати до ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 17.07.2025 включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 обчислювати з 15 год. 18 хв. 18.05.2025 року.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 здійснювати в Державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань № 12".

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: