Справа № 362/2632/25
Провадження № 1-кп/362/499/25
ВИРОК

Іменем України

21.08.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

цивільного позивача ОСОБА_5 ,

представників потерпілої та цивільного позивача - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0001018 від 24.06.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Архангельськ рф, українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, одружений, не працює, колишній військовослужбовець Збройних Сил України, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , у силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України,

встановив:

ОСОБА_9 23.06.2023 близько 23:10 год. ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, водієм стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , старшим солдатом, перебуваючи на кільцевому перехресті вул. Соборна та вул. Кармелюка у с. Кодаки Київської області, діючи умисно, реалізуючи злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загально визнаних правил поведінки та моральності, усвідомлюючи, що своїми діями грубо порушує громадський порядок, виражаючи тим самим явну неповагу до суспільства та бажаючи настання відповідних суспільно-небезпечних наслідків, проявляючи особливу зухвалість, зняв автомат АК-74 № НОМЕР_2 з запобіжника, встановивши перевідник вогню у режим здійснення пострілів чергою, відвів затворну раму у крайнє заднє положення з подальшим поверненням у попереднє, чим здійснив заряджання зброї. Надалі ОСОБА_7 спрямував вказаний автомат у напрямку автомобіля білого кольору, марки «Ford», моделі «Sierra», 1991 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , у якому тоді рухався ОСОБА_5 разом із дружиною ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , та натиснув на спусковий гачок. Внаслідок цього відбулось 30 пострілів чергами, з яких одна випущена куля влучила у потерпілу ОСОБА_4 , завдавши їй вогнепальне поранення середньої третини лівої гомілки.

Епізод 2. 23.06.2023 близько 23:10 год. ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, водієм стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , старшим солдатом, перебуваючи на кільцевому перехресті вул. Соборна та вул. Кармелюка у с. Кодаки Київської області, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, сплямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень пасажирам автомобіля марки «Ford», моделі «Sierra», 1991 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , в якому тоді рухались ОСОБА_5 разом із дружиною ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , усвідомлюючи свої дії та бажаючи настання відповідних суспільно-небезпечних наслідків, безпідставно зняв автомат АК-74 № НОМЕР_2 з запобіжника, встановивши перевідник вогню у режим здійснення пострілів чергою, відвів затворну раму у крайнє заднє положення з подальшим поверненням у попереднє, чим здійснив заряджання зброї. Потім ОСОБА_11 спрямував вказаний автомат у напрямку автомобіля білого кольору марки «Ford», моделі «Sierra», 1991 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , та натиснув на спусковий гачок, внаслідок чого відбулось 30 пострілів чергами, з яких одна куля влучила в ОСОБА_4 , заподіявши їй вогнепальне поранення середньої третини лівої гомілки, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Вищезазначеними діями ОСОБА_11 порушив вимог ст. ст. 3, 27, 28. 68 Конституції України, ст. ст. 4, 11, 16, 49, 56, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України.

У судовому засіданні ОСОБА_11 не заперечив, що здійснював постріли по автомобілю. Пояснив, що тієї ночі оголосили повітряну тривогу. Він входить до складу групи вогневої підтримки, а тому має обов`язки стежити за рухом ворожих безпілотних літальних апаратів, за можливості стріляти по них або передавати інформацію про напрямок їх руху до чергової частини. Саме тому після оголошення повітряної тривоги вийшов на позицію, яка знаходиться поряд з пам`ятником невідомому солдату. У цей момент у його напрямку на великій швидкості рухався автомобіль, перекриваючи йому дорогу. Здійснив постріли вгору. Автомобіль продовжив рух. Розцінюючи дії водія, як напад на позицію, здійснив постріли у напрямку автомобіля. Пуля пробила колесо автомобіля та рикошетом потрапила до салону автомобіля, влучивши у ногу потерпілої. Наголосив, що умислу стріляти по людях не мав, хотів лише зупинити автомобіль, який прямував у напрямку, куди попередньо поїхала мобільно-вогнева група. Пояснив, що має бойовий досвід, тривалий час знаходився у зоні бойових дій на Донеччині, там отримав поранення, а тому вміло володіє зброєю і влучно стріляє по цілях. Щиро жалкує, що влучив у дівчину, вибачився перед нею.

Потерпіла ОСОБА_4 надала суду показання, що тієї ночі з чоловіком їхали у справах. Зателефонував брат чоловіка і попросив підвезти його з дівчиною. Вчотирьох перебували в автомобілі, рухалися з невеликою швидкістю. На перехресті вулиць у с. Кодаки поряд з пам`ятником невідомому солдату побачили силует людини, то був військовий зі зброєю на плечі. Чоловік похитувався, припустила, що був п`яний. Він махнув рукою і відразу почав стріляти по автомобілю. Після перших пострілів відчула тепло у нозі, доторкнулася до лівої гомілки і зрозуміла, що поранена, текла кров. Автомобіль по інерції котився і потім зупинився, постріли продовжувались. Чоловік і його брат вибігли з автомобіля і просили не стріляти, однак постріли продовжувалися. Всі були у шоковому стані. Повідомила ОСОБА_10 , що поранена. Постріли припинились тоді, коли на місце події прибігли інші військові. Їй надавали першу медичну допомогу до прибуття карети швидкої медичної допомоги. Потім відвезли до лікарні, зафіксували вогнепальне поранення лівої ноги, провели оперативне втручання. Два тижні була на стаціонарному лікуванні, наклали гіпс. Пояснила, що на момент подій перебувала на шостому місяці вагітності, після поранення була загроза викидня, а тому змушена була лежати «на збереженні». Гіпс з ноги зняли тільки на пологи. Ці події сильно ускладнили її життя, дуже хвилювалася за ненароджену дитину, потім важко було здійснювати догляд за дитиною, остаточно гіпс з ноги зняли коли дитині виповнився місяць. Планувала зробити пластичну операцію, щоб не було на нозі шраму, однак не мала змоги на тривалий час залишити новонароджену дитину. Проходила реабілітацію у психолога через наявність страху до автомобілів та військових, який залишився до тепер. Просила суд задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_5 , брат чоловіка потерпілої, надав суду показання, що була пізня година, а тому попросив брата підвезти його з дівчиною додому. Зустрілись. Він сів на заднє пасажирське сидіння за водієм, а його дівчина поруч з ним. За кермом був брат, його дружина на передньому пасажирському сидінні. Коли рухались по с. Кодаки, то помітили силует людини зі зброєю, яка здійснила незрозумілий рух руками, потім направила на автомобіль зброю і відбулися постріли. Автомобіль покотився і зупинився. Він, свідок, вибіг з автомобіля, вигукував «Слава Україні!», просив не стріляти. Постріли продовжились, а тому побіг до рову, де сховався. Після цього з автомобіля вибіг брат ОСОБА_5 , просив не стріляти, пояснював, що в автомобілі вагітна дружина. Однак це не допомогло. Вважає, що постріли припинилися тільки тоді, коли закінчились набої, бо чув характерний звук. Потім прибігли інші військові і затримали стрілка. Підбіг до потерпілої, намагався допомогти їй. Пояснив, що тоді потерпіла була вагітна, вважає, що їй пощастило, бо пуля пройшла через м`які тканини. Надалі на місце події прибули швидка медична допомога, командування частини, слідчі ДБР. Коли оглядав автомобіль, то бачив кульові отвори на ньому.

Свідок ОСОБА_10 , кума потерпілої і дівчина брата чоловіка потерпілої, надала суду показання, що того вечора вони з цивільним чоловіком прямували з міста Києва до с. Кодаки, де їх забрали потерпіла та її чоловік на своєму автомобілі. Попереду на перехресті вона побачила чоловіка, схожого на військового, який мав при собі зброю. Там блокпосту не було. Цей чоловік був сам, жодних жестів чи знаків про зупинку не подавав. Зняв зброю з плеча та відкрив вогонь. З переляку нагнулась обличчям до крісла. Хлопці вибігли з автомобіля, просили не стріляти. Коли припинилася стрільба, потерпіла повідомила, що поранена. На місце події підбігли люди, прибув військовий медик, який надав потерпілій першу медичну допомогу. Потім на кареті швидкої медичної допомоги разом з потерпілою, яка тоді була вагітна, поїхали до лікарні. Бачила пошкодження на автомобілі від пострілів.

Свідок ОСОБА_12 , медик у батальйоні, пояснив суду, що тоді був на чергуванні і перебував у кабінеті медпункту на другому поверсі будівлі військової частини. Почув звук пострілів. Відразу вибіг. Коли прибув на місце події, то ОСОБА_7 вже затримали та відібрали у нього зброю. Дізнався, що поранена дівчина, оглянув її, у неї була рвана рана малогомілкового суглобу. Припустив, що рана отримана від пулі Наклав турнікет, щоб зупинити кров. Ввесь час перебував з потерпілою, контролював її пульс і перебування у свідомості, оскільки поранення ускладнювалось тим, що вона була вагітна. Після прибуття швидкої допомоги на місце події передав потерпілу лікарям. Надалі на місце події прибули слідчі. Вказав, що коли прибіг на місце події, то з ОСОБА_7 не спілкувався. Зазначив, що з останнім особисто малознайомі. Йому відомо, що він випивав, також знає, що він героїчно повів себе на фронті, отримав поранення у зоні бойових дій.

Свідок ОСОБА_13 , командир зведеної роти, надав суду показання, що тієї ночі чергував по частині. Оголосили повітряну тривогу, а тому дав розпорядження перевірити, щоб всі військовослужбовці залишали приміщення та розосередилися. В цей час почув постріли чергами та побіг у напрямку пострілів. Прибувши на місце, побачив ОСОБА_7 , якому наказав припинити вогонь та здати зброю. Він наказ виконав і пояснив, що виявив автомобіль, водій якого себе підозріло поводив, а тому почав стріляти. Зброя, з якої здійснювались постріли, є штатною, з одним магазином. Коли ОСОБА_7 затримали та відібрали зброю, магазин був порожній. Біля автомобіля бачив двох хлопців, які лежали на землі. Одна з дівчат стояла біля автомобіля, а інша знаходилась всередині і сказала, що її болить нога. Тоді зрозумів, що вона отримала поранення, значної кровотечі не було. Він зробив доповідь командиру про дану подію, викликали поліцію та швидку медичну допомогу. Надалі поранену дівчину забрали до лікарні, хлопці залишились на місці події. Пояснив, що ОСОБА_7 був у його, свідка, безпосередньому підпорядкуванні. Сумлінно виконував всі накази, навіть будучи поранений у зоні бойових дій на Донеччині, продовжував відбивати бойові штурми, не залишав позиції тривалий ча,с доки не отримав відповідний наказ командира. Просив суд враховувати зазначене, а також бойові заслуги ОСОБА_7 по захисту Батьківщини від збройної агресії ворога.

Прокурор у судовому засіданні відмовився від допиту свідка ОСОБА_14 , який не в змозі прибути до суду через його перебування у зоні бойових дій. Інші учасники судового провадження не заперечили проти цього.

Також суд дослідив письмові докази, що підтверджують винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України.

Зокрема, за даними витягів з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001018 від 24.06.2023, 24.06.2023 від ч/ч ГУ НП в Київській області надійшло повідомлення, що 23.06.2023 близько 23:25 год. у с. Кодаки Васильківського району, біля магазину «Престиж», військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час несення служби здійснив постріли з автомата у бік цивільного автомобіля. у результаті чого громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала вогнепальне поранення лівої ноги, стан задовільний (т.2 а.с. 1, 2).

Згідно з карткою заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення, що надійшло на спеціальну лінію Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Києва, з чергової частини ГУ НП в Київській області, 23.06.2023 близько 23:25 год. у с. Кодаки Васильківського району, біля магазину «Престиж» військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час несення служби здійснив постріли з автомата у бік цивільного автомобіля, у результаті чого громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала вогнепальне поранення лівої ноги, стан задовільний (т.2 а.с. 7).

Відповідно до протоколу огляду від 24.06.2023 з фототаблицею та флешносієм інформації об`єктами огляду є ділянка місцевості у с. Кодаки Київської області, перехресті вул. Соборна та вул..Устима Кармелюка, де військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 здійснив постріли в бік цивільних осіб. В ході огляду було вилучено: 18 предметів, зовні схожих на гільзи, предмет, зовні схожий на автомат; легковий автомобіль «Ford» ,моделі «Sierra».,1991 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 ; предмет, зовні схожий на кулю; змив РБК з правого переднього пасажирського сидіння автомобіля (т.2 а.с. 8-27).

За даними протоколу слідчого експерименту від 22.09.2023 за участю потерпілої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_5 та ОСОБА_5 , адвокатів ОСОБА_16 та ОСОБА_6 , у присутності двох понятих, з додатками - відеозаписом, схемою розсадки осіб в автомобілі марки «Ford» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , та схемою руху автомобіля та обвинуваченого, нанесеному на витяг з карти, потерпіла та свідки детально розповідають про фактичні обставини цього кримінального правопорушення (т.2 а.с.101-106).

Висновком експерта № СЕ-19/111-23/45876-БЛ від 01.11.2025 констатовано, що наданий на дослідження автомат належить до бойової нарізної вогнепальної зброї. Наданий автомат виготовлений промисловим способом у 1982 році. Наданий автомат є автоматом системи Калашникова, моделі «АК 74», № НОМЕР_2 , калібру 5,45х39 мм. Наданий автомат придатний до стрільби та справний. Наданий фрагмент оболонки кулі не належить до боєприпасів до вогнепальної зброї та є частиною оболонки кулі, встановити тип кулі та калібр кулі не надалося можливим у зв`язку із фрагментарністю та деформацією даного фрагмента. Наданий фрагмент оболонки кулі є частиною оболонки кулі. Надані на дослідження 18 гільз не належать до боєприпасів до вогнепальної зброї - є частинами проміжних патронів калібру 5,45х39 мм., а саме стріляними гільзами. Гільзи виготовлені промисловим способом. Надані на дослідження 18 гільз калібру 5,45х9 мм. стріляні з наданого на дослідження автомата системи Калашникова моделі «АК 74», № НОМЕР_2 , калібру 5,45х39 мм. (т.2 а.с. 114-125).

За висновком експерта № СЕ-19/111-23/45879-БЛ від 22.11.2025, який надано за результатом проведення комплексної балістичної експертизи та експертизи матеріалів, речовин та виробів, констатовано наявні пошкодження на автомобілі марки «Ford» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , їх локалізація, характер та наявність слідів продуктів пострілу, виявлено дифеніламін (який використовується, як стабілізатор нітроцелюльозних порохів) та зазначено про те, що у певних місцях пошкодження автомобіля є вогнепальними (т.2 а.с. 136-155).

Висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 091-344-2023 від 10.11.2023, констатовано, що кров потерпілої ОСОБА_4 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО, тобто містить антиген Н. При судово-цитологічному дослідженні змиву рідини бурого кольору з правого переднього сидіння автомобіля марки «Ford», моделі «Sierra», 1991 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , виявлена кров людини, статева належність якої не встановлена через непридатність ядер лейкоцитів для цитологічного аналізу. Клітини тканини людини не знайдені. При визначені групової належності крові виявлені антигени В і Н ізосерологічної системати АВО. Отже, кров може походити від особи/осіб в крові якої/яких міститься антигени В і Н в різній комбінації по системі АВО, в тому числі від потерпілої ОСОБА_4 (антиген Н) (т.2 а.с. 160-164).

Висновком експерта відділу судово-медичної експертизи живих осіб Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 042-1404-2023 від 03.11.2023, після вивчення та аналізу медичної документації на ім`я ОСОБА_4 експерт дійшов висновку, що на момент звернення по медичну допомогу і в подальшому при проведенні клінічних, інструментальних досліджень, оперативного лікування у неї мало місце ушкодження: відкрита травма лівої гомілки: вогнепальне наскрізне поранення нижньої третини діафізу лівої гомілки, пошкодженням м`язів розгиначів, уламковий перелом великогомілкової кістки в нижній третині діафізу (згідно клінічним даним рана/дефект/шкіри розташована на передній поверхні лівої третини гомілки, дно рани культі м`язів розгиначів, інших ран в медичній документації не зазначено). Характер та відома морфологія, виявленого ушкодження свідчать про те, що воно могло утворитись від однократної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею контакту. Високою кінетичною енергією (пробивною дією), що могла утворитись внаслідок пострілу з вогнепальної зброї. Морфологія виявлених тілесних ушкоджень, а також часові дані, наведені в медичній документації, дозволяють вважати спроможними терміни їх утворення у строк, вказаний у описовій частині постанови, тобто 23.06.2023 до 23:24 год. та відповідно до п. п. 2.1.2 та 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» виявлене тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. (т.2 а.с. 172-177).

На відеозаписі з камер відеоспостереження поблизу перехрестя вул. Соборна та вул. Устима Кармелюка у с. Кодаки Київської області в ніч з 23.06.2023 на 24.06.2023 зафіксовано рух цивільного автомобіля та здійснення військовослужбовцем пострілів з автомату у напрямку автомобіля (т.2 а.с. 189).

Факт перебування ОСОБА_7 на військовій службі та перебування у статусі військовослужбовця станом на 23.06.2023 підтверджується матеріалами справи.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і неупередженому дослідженні обставин кримінальних правопорушень, враховуючи відсутність у ході судового розгляду зі сторони захисту зауважень щодо достовірності та допустимості наданих суду доказів, суд вважає всі вищезазначені докази належними, допустимими, достовірними та у своєму взаємозв`язку достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні цих кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень і кваліфікує його дії: за епізодом 1 - за ч. 4 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалась особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням вогнепальної зброї; за епізодом 2 - за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Норми КК України наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.

Водночас суд враховує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, одружений, тобто у нього наявні місці соціальні зв`язки, у силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та/або лікаря-психіатра не перебуває, з 24.02.2022 проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, звільнений у 2025 році через наявність захворювань, які пов`язані із захистом Батьківщини та проходженням військової служби, 25.09.2024 одержав поранення - мінно-вибухову травму під час скиду боєприпасу з ворожого БПЛА поблизу населеного пункту Івано-Дар`ївка Бахмутського району Донецької області, де виконував бойове завдання щодо відсічі збройної агресії з боку рф. Також суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_7 виключно з позитивними характеристиками за місцем служби, неодноразово нагороджений грамотами за сумлінне виконання військового обов`язку в умовах, пов`язаних з ризиком для життя, хоробрість та відвагу, проявлені при виконанні бойових завдань по захисту державного суверенітету і територіальної цілісності України у ході протистояння збройної агресії рф, 26.11.2024 нагороджений медаллю за жертовність і любов до України, а 11.10.2024 солдат ОСОБА_7 нагороджений Головнокомандувачем Збройних Сил України нагрудним знаком «Золотий хрест».

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд не вбачає, оскільки, на думку суду, обвинувачений, який фактичні обставини справи не заперечив, не надав належної критичної оцінки своїй протиправній поведінці, добровільно шкоду потерпілій не відшкодував.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення злочину загально небезпечним способом.

Інших обтяжуючих покарання обставин, виключний перелік яких наведено у ст. 67 КК України, у тому числі вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння, суд не вбачає, так як і на стадії досудового розслідування, так і у ході судового розгляду їх не встановлено, відповідних доказів на підтвердження існування таких обставин суду не надано.

З урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відсутності обставин, які пом`якшують покарання, наявності обставини, яка його обтяжує, особи винного, позиції потерпілої, її представника щодо призначення покарання відповідно до закону, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкцій інкримінованих статей.

Разом з тим суд бере до уваги особу обвинуваченого, який фактичні обставини справи визнав, потерпіла не наполягала на призначенні суворого покарання обвинуваченому, який був військовослужбовцем, тривалий час успішно виконував бойові завдання, проявляв мужність при виконанні бойових завдань, за що нагороджений відзнаками, про що зазначено вище, має рад захворювань, які отримав при захисті Батьківщини та проходженні ним військової служби, а тому суд дійшов до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки згідно з ст. 76 КК України. Таке покарання, за глибоким переконанням суду, є необхідне й достатнє для його перевиховання та виправлення, які можливі без ізоляції від суспільства, та попередження нових злочинів, буде відповідати цілям покарання.

Щодо заявлених цивільних позовів.

Так, ОСОБА_5 звернувся до суду із цивільним позовом про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на його користь майнової шкоди шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 42828,32 грн., а також процесуальних витрат в сумі 25 000 грн. ( далі -цивільний позов -1).

Також потерпіла ОСОБА_4 звернувся до суду із цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди, завданої злочином у розмірі 9665,83 грн. та 700 000 грн. моральної шкоди (далі -цивільний позов -2).

Ухвалою суду від 15.05.2025 цивільні позови 1 та 2 прийнято до розгляду

Сторона захисту цивільні позови не визнала.

Вирішуючи цивільні позови, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України. Згідно з частиною 1 статті 129 КПК суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 23 ЦК України: особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до пункту 9 цієї ж Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану .

При цьому суд приймає до уваги, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Рівень моральних страждань визначається не тільки видом правопорушення та його складністю, а моральними стражданнями цивільного позивача внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, а тому визначаючи розмір шкоди, який підлягає відшкодуванню, слід зупинитися саме на кожній з осіб позивачів, способу та виду отримання тілесного ушкодження, тривалості лікування, відновлення, необхідності продовжити лікування, аби співставити з видом та розміром заявленого таким позивачем відшкодування.

Розглядаючи позовні вимоги, суд, ураховуючи вже ним наведе, вважає, що в судовому засіданні було достеменно доведено наявність підстав вважати, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій та цивільному позивачу завдано матеріальну шкоду, а потерпілій завдано також моральну шкоду.

Суд констатує, що по цивільному позову-1 та цивільному позову-2 розмір матеріальної шкоди підтверджено у повному обсязі документально, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі. Це стосується і витрат на правову допомогу, які заявлені у цивільному позові-1.

Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої моральної шкоди, то суд бере до уваги, що на момент скоєння обвинуваченим вищезазначених злочинів потерпіла була вагітна, пережила емоційне потрясіння, переживала за життя ненародженої дитини, отримала тілесне ушкодження, проходила лікування, відновлення, відбулася вимушена зміна укладу її життя, яка є прямим і безпосереднім наслідком неправомірних дій обвинуваченого, виникли додаткові перешкоди для реалізації оптимальної життєдіяльності, відбулося порушення соціального функціонування, життєвих планів і перспектив, потенційного розвитку особистості тощо.

Виходячи з вищезазначеного, ураховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, майновий стан обвинуваченого, виходячи з принципу виваженості, справедливості, розумності, пропорційності, суд доходить висновку про те, що наведена судом оцінка рівня втручання та вимушених змін по цивільному позову-2 судом оцінюється в сумі 250 000 грн.

У силу ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає за доцільне скасувати арешт, що був накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.06.2023 на вилучене майно.

Судом установлено, що відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину, ОСОБА_7 було фактично затримано 24.06.2023 о 04:35 год. у порядку ст. 208 КПК України до обрання запобіжного заходу. 26.06.2023 Печерським районним судом міста Києва до ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби на строк два місяці до 16.08.2023 включно, дія якого не продовжувалась.

Відповідно до ст. 72 КК України необхідно зарахувати у строк відбування призначеного ОСОБА_7 покарання термін його попереднього ув`язнення, починаючи з 24.06.2023 по 26.06.2023 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Розподіл процесуальних витрат суд вирішує у порядку ст. 124 КПК України, долю речових доказів - у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 369-371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 4 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту проголошення вироку.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 24.06.2023 по 26.06.2023 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 29 913 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот тринадцять ) гривень.

Скасувати арешт, що були накладений 30.06.2023 ухвалою Печерського районного суду міста Києва по справі № 757/26248/23 на тимчасово вилучене майно.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

-автомат марки АК-74 № НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання у камеру схову Бучанського РУП ГУ НП в Київській області відповідно до квитанції № 1, - повернути військовій частині НОМЕР_1 ;

-автомобіль марки «Ford» моделі «Sierra». 1991 року випуску. д.н.з. НОМЕР_3 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , відповідно до протоколу передачі докази на відповідальне зберігання та попередження особи про кримінальну відповідальність від 07.09.2023, - залишити у його власності;

-інші речові докази, які визнані речовими доказами відповідно до постанов слідчого, - знищити.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 42848 (сорок дві тисячі вісімсот сорок вісім) гривень 32 копійки майнової шкоди та 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень понесених процесуальних витрат.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди та 9665 (дев`ять тисяч шістсот шістдесят п`ять) гривень 83 копійки матеріальної шкоди.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1