ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2025 року у кримінальному провадженні за №0000019, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Умань Черкаської області. громадянина України, неодруженого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в розташуванні військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, раніше не судимого

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2025 року ОСОБА_7 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 червня 2025 року включно, із визначенням застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 302 800 гривень, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що продовжують існувати ризики переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на свідків. Зазначено, що наведені ризики є дійсними та триваючими, і такими, що виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який ніж застава у визначеному розмірі. Також судом враховано дані про особу обвинуваченого, який міцних соціальних зв`язків не має, є військовослужбовцем та мешканцем іншої області, що може об`єктивно не сприяти у запобіганні заявлених ризиків.

В апеляції:

- захисник просить скасувати ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2025 року та постановити нову, про застосування до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги зазначає про недоведеність заявлених ризиків та безпідставне застосування виняткового запобіжного заходу. Зауважує, що в порушення вимог процесуального закону стороні захисту не було вручено копію клопотання про продовження запобіжного заходу, у зв`язку з чим адвокат не ознайомлений з мотивами обґрунтування прокурором заявлених ризиків.

Прокурор та обвинувачений та його захисник будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час апеляційного розгляду в судове засідання не з`явились, в апеляційній скарзі відсутні вимоги щодо особистої участі сторін, а тому, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-IX від 02.12.2020 р.), колегія вважає за можливе проводити судове засідання без участі сторін.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України, передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 в достатній мірі досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та зроблений обґрунтований висновок про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Врахована наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою, а також існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування обвинуваченого від суду, незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, існують підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.

Крім того встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, судовий розгляд кримінального провадження триває, свідки не допитані, що може спонукати обвинуваченого до спроби уникнути покарання шляхом переховування від суду або незаконного впливу з метою надання тих чи інших показань на його користь.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Також, враховується, що ОСОБА_7 офіційно зареєстрований та проживав у інших областях, а постійного місця реєстрації та проживання на території Дніпропетровської області не має, що в свою чергу ускладнить виклик та належний контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Приймається до уваги, що обвинувачений особисто знайомий зі свідками, які відносно нього надають викривальні покази, а тому з огляду на те, що останній в суді не допитані, ризик незаконного впливу з метою надання тих чи інших показань на користь обвинуваченого існує.

Також, враховується, що обвинувачений перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 не працевлаштований, легального джерела доходу, соціальних зв`язків не має, інкримінований злочин вчинив з корисливих мотивів під час несення військової служби, а тому вказані фактори можуть додатково спонукати до протиправної діяльності, з метою отримання коштів на існування.

Апеляційні доводи щодо незастосування більш м`якого запобіжного заходу є безпідставними, оскільки обвинуваченому визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, що узгоджується з практикою ЄСПЛ.

Приписи ч. 4 ст. 182 КПК України визначають, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що саме визначений розмір застави, з урахуванням характеру та обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення та істотної суми завданої шкоди, у даному випадку буде цілком достатнім для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення ним встановлених обов`язків послужить достатнім стримуючим фактором, що виключає з його сторони будь-яке бажання переховуватися від суду або вчиняти інші дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню судового розгляду.

Доводи захисника щодо порушення порядку вручення прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необгрунтованими та таким, що спростовуються наданими матеріалами, так як 16 травня 2025 року розгляд клопотання прокурора здійнювався за участю ОСОБА_7 та його захисника, крім того в судовому засіданні прокурором та головуючим суддею було оголошено зміст клопотання та наведені ризики та мотиви обґрунтування, при цьому сторона захисту не була обмежена у праві ознайомлення з їх змістом.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 під вартою з визначеною заставою, враховуються всі вищезазначені ризики і особу обвинуваченого та вважає правильним рішення суду першої інстанції про продовження міри запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2025 року у кримінальному провадженні за №0000019, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4