Справа № 643/7234/25
Провадження № 1-кс/643/2428/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду погоджене прокурором клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002255 від 10.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вершино Кам`янка Новгородківського району Кіровоградської області, військовослужбовця призваного під час мобілізації, на посаді командира відділення 1 самохідного артилерійського взводу 1 самохідної артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив :

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002255 від 10.10.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №12 від 06.03.2023 ОСОБА_4 , призначено на посаду командира відділення 1 самохідного артилерійського взводу 1 самохідної артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують молодшого сержанта ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, молодший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який діє і на теперішній час.

Однак, молодший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

Так, молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби по мобілізації, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

При цьому, молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби по мобілізації, перебуваючи на посаді командира відділення 1 самохідного артилерійського взводу 1 самохідної артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , 10.08.2023 під час проходження військової служби вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, без дозволу командування та поважних причин, в умовах воєнного стану вирішив незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, молодший сержант ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, діючи в умовах воєнного стану 06.07.2023, не з`явився з відпустки до місця несення служби, а саме місце знаходження військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), з метою ухилитись від військової служби.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, молодший сержант ОСОБА_4 в період з 10.08.2023 до теперішнього часу перебуває поза межами території дислокації військової частини НОМЕР_1 , проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин, з метою ухилитись від військової служби.

До теперішнього часу молодший сержант ОСОБА_4 до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 не повернувся, про своє місце знаходження не повідомив.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюєть ся ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.09.2024 із дотриманням норм ст.ст. 40, 135, 276-278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а саме у дезертирстві, тобто нез`явленні з відпустки до місця служби з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану.

Копію письмового повідомлення про підозру направлено за останнім місцем служби ОСОБА_4 , його місцем реєстрації, на адресу родичів та захиснику.

Згідно з відповіддю на доручення про проведення слідчих дій встановлено, що ОСОБА_4 переховується від кримінальної відповідальності.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, зокрема: матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби ОСОБА_4 ; показаннями військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 з приводу дезертирства військовослужбовцем ОСОБА_4 ; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину та карається позбавленням волі на строк від шести років до дванадцяти років позбавлення волі.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , для чого необхідно забезпечити явку підозрюваного до слідчого судді для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак ОСОБА_4 переховується від органу досудового розслідування.

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово було продовжено й триває по теперішній час.

18.09.2024 постановою Слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який переховується з метою ухилення від кримінальної відповідальності, і підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 188 КПК України це клопотання може бути подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під варто.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється в чиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, переховується від органу досудового розслідування, тому з метою забезпечення участі підозрюваного ОСОБА_4 у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виникла необхідність у наданні дозволу на затримання останнього.

Прокурор в судове засідання не з`явився, разом з клопотанням надав заяву про розгляд без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши клопотання суд приходить до висновку про його обґрунтованість через наступне: згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке може бути подане одночасно з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До такого клопотання, у відповідності до ч. 3 ст. 188 КПК України, прокурор додає документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 ч. 4 ст. 189 КПК обставини, тобто обставини які вказують на наявність підстав для тримання підозрюваного під вартою та підтверджують, що підозрюваний, переховується від органів досудового розслідування.

Отже, зазначені в клопотанні обставини, матеріали додані до клопотання, санкція статті КК України, за якою підозрюється ОСОБА_4 передбачає покарання до дванадцяти років позбавлення волі, вказують на наявність підстав для застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 187-190, 309, 372 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу до слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова, для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Затримана на підставі ухвали слідчого судді особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Ухвала втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного до суду або закінчення шести місяців з дати її постановлення.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1