Справа № 522/8769/25
Провадження по справі № 1-кп/522/2491/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000216 від 14.04.2025 рокустосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с-ща Ягідне Донецької області, українець, громадянин України, із середньою освітою, не одруженого, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз:

- 15.04.2025 вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року пробаційного нагляду,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Так, 11.04.2025 близько 21:00 години ОСОБА_3 , знаходячись у парку Преображенський, що за адресою вул. Мечникова, 55 в м. Одесі, в процесі розпивання спиртних напоїв із потерпілою ОСОБА_4 та її знайомою ОСОБА_5 , скориставшись тим, що жінки на не тривалий час відійшли від місця події, попрохавши його приглянути за сумкою потерпілої та реалізуючи умисел на заволодіння паспортом громадянина України, що є універсальним документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство та засвідчує важливі факти і події в житті потерпілої і втрата якого суттєво утруднює реалізацію прав, свобод і законних інтересів останньої, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із сумки потерпілої таємно викрав паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер НОМЕР_1 , після чого залишив місце події, викраденим паспортом розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Так, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, є кримінальним проступком.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України, є кримінальним проступком.

Положеннями ч. 2, 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ч. 2 ст. 382 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно із вимогами ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складену в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , щодо беззаперечного визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. У даній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту без його участі.

Отже, враховуючи, що обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження), про що свідчить його письмова заява, яка долучена до обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження, суд, вивчивши обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 та долучені до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку стосовно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження).

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Розглянувши обвинувальний акт з додатками та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 3 ст. 357 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , захист якого здійснює адвокат ОСОБА_6 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Таким чином, суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 3 ст. 357 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує характер, та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України, відносяться до кримінальних проступків, особу винного, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, з базовою середньою освітою, не працевлаштований, не одружений, проживає в м. Одеса, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.

Як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачена ст. 66 КК України, суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального проступку.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.

За вчинення проступку, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 357 КК України, передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченою покарання у виді обмеження волі за вчинений кримінальний проступок, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, однак щиро розкаявся, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 59-1 КК України вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 1 року пробаційного нагляду.

При призначені покарання суд враховує, що ОСОБА_3 вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2025 року був засуджений до1 року пробаційного нагляду.

Положеннями ст. 70 КК України визначений порядок призначення покарання за сукупністю злочинів.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 70 КК України передбачає, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При цьому, суд при ухваленні вироку, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У своєму рішенні Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду України по справі №511/37/16- к, зазначила таке: виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Врахувавши в сукупності наведені вище обставини злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді двох років пробаційного нагляду.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2025 року у виді одного року пробаційного нагляду, більш суворим за даним вироком у виді двох років пробаційного нагляду, та остаточно призначити до відбування покарання у виді двох років пробаційного нагляду, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В силу положень ч. 2 ст. 59-1 КК України, призначаючи ОСОБА_3 покарання без ізоляції від суспільства, суд покладає на нього обов`язки, передбачені ч. 2 п. 1, 2, 3, ст. 59-1 КК України.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_3 саме такого виду покарання.

Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався.

Судові витрати на залучення експерта відсутні.

Особи потерпілими не визнавались та цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 50, 59-1, 65, 70, 357 КК України, ст. 100, 302, 367-371, 373, 374, 376, 381-382, 395, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати виним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 357 КК України у вигляді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2025 року у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду, більш суворим покарання за даним вироком у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду, та остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

На підставі ч. 2, п. 1, 2, 3 ст. 59-1 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Виконання покарання у виді пробаційного нагляду покладається на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженої.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що стосовно засудженого, який ухиляється від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали до органів Національної поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався.

Речові докази по справі:

- паспорт громадянина України, у форматі картки, номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого органом 5116 від 16.08.2023 року вважати повернутим власнику ОСОБА_4 , згідно зберігальної розписки.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_7