В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області кримінальне провадження №0000079 від 21.01.2025 по обвинуваченню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно технічною освітою, працюючого фізичною особою підприємцем, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.332 та ч.2 ст.332 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений Указами Президента України та затвердженими Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

На підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указами Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації до Збройних Сил України протягом 90 діб, яку у подальшому неодноразово продовжено відповідно до Указів Президента України, з урахуванням чого запроваджено обмеження виїзду за межі України громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

Відповідно до вищевказаних Указів Президента України, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводяться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зокрема, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягай 27- річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку). Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі ( в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до вимог пункту 2-9 Постанови Кабінету міністрів України від 27.01.1995 № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» у разі введення в Україні воєнного стану пропуск через державний кордон водіїв транспортних засобів суб`єктів господарювання, які мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом (далі - ліцензіати), здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за умови виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Встановлено, що ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 29.01.1997 зареєстрований в Єдиному реєстрі юридичних осіб, як фізична особа-підприємець, основний вид економічної діяльності за класифікатором: 49.32 Надання послуг таксі, має чинну ліцензію серії АГ № 504772, строк дії 29.12.2010 - необмежений, з дозволеними видами робіт: внутрішні перевезення пасажирів автобусами; міжнародні перевезення пасажирів автобусами.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності » - Ліцензіат зобов`язаний виконувати вимоги ліцензійних умов відповідного виду господарської діяльності, а здобувач ліцензії для її отримання - відповідати ліцензійним умовам.

Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1001 серед іншого передбачено:

- добувач ліцензії, ліцензіат оформлює трудові відносини з персоналом автомобільного транспорту, визначеним пунктами 10, 12-15 цих Ліцензійних умов, шляхом укладання трудового договору відповідно до статті 24 Кодексу законів про працю України;

- ліцензіат зобов`язаний зберігати оригінали документів, копії яких подавались органу ліцензування відповідно до вимог Закону , а також оригінали документів (їх копії), які підтверджують достовірність даних, зазначених у поданих органу ліцензування документах, документи (копії) про внесення плати за видачу ліцензії - протягом строку дії ліцензії, документи про прийняття на роботу згідно з вимогами пункту 9 цих Ліцензійних умов, а також про кваліфікаційний рівень персоналу, визначеного пунктами 10, 12-15 цих Ліцензійних умов, документи протягом строку дії ліцензії, про проведені інструктажі та стажування водіїв - протягом трьох років, документи про дотримання протягом останнього року режиму праці та відпочинку водіїв, а саме: щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку, або бланки підтвердження діяльності або картки та роздруківки цифрового тахографа;

- повідомляти в електронній формі через Єдиний комплекс інформаційних систем у сфері безпеки на наземному транспорті органу ліцензування про всі зміни даних, зазначених у заяві, документах та відомостях, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, не пізніше одного місяця з дня настання таких змін;

- допускати до роботи водіїв, які прийняті на роботу згідно з вимогами пункту 9 цих Ліцензійних умов відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим пунктом 10 цих Ліцензійних умов;

- забезпечити під час провадження господарської діяльності необхідну кількість прийнятих на роботу водіїв, визначену за умови, що ліцензіат здійснює перевезення згідно з наявними у нього договорами з дотриманням вимог щодо тривалості робочого часу та відпочинку водіїв;

- протягом 10 робочих днів після отримання ліцензії внести в електронній формі через Єдиний комплекс інформаційних систем у сфері безпеки на наземному транспорті дані про всіх водіїв, з якими оформлено трудові відносини, та у разі укладання або розірвання трудового договору - оновлені дані про таких водіїв відповідно до додатка 6;

- здійснювати контроль за станом здоров`я водіїв шляхом, прийняття на роботу медичного персоналу або укладення договору із суб`єктом господарювання щодо надання його персоналом послуг згідно з вимогами підпункту 4 цього пункту, забезпечення проходження водіями періодичних медичних оглядів, проведення щозмінних медичних оглядів водіїв у відведеному для цього та спеціально оснащеному приміщенні відповідно до підпункту 5 пункту 26 цих Ліцензійних умов.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Разом з тим, при здійсненні своєї господарської діяльності пов`язаної з перевезеннями пасажирів ФОП ОСОБА_3 залучає найманих працівників в якості водіїв автобусів, а отже здійснює керування колективом цих працівників, ставить перед ними виробничі завдання, визначає розмір заробітної плати, тобто виконує організаційно- розпорядчі функції.

Листом Міністерства юстиції України від 03.11.2006 № 22-48-548 визначено, що громадянин - суб`єкт підприємницької діяльності може бути визнаний службовою особою у випадку, коли такий громадянин на умовах трудового договору наймає працівників для сприяння йому у здійсненні підприємницької діяльності, тобто набуває організаційно-розпорядчих повноважень стосовно найманих працівників.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Також, відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України, службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Отже, відповідно до ч.3 ст.18, примітки 1 ст. 364 КК України, ОСОБА_3 будучи фізичною особою - підприємцем є керівником трудового колективу найманих робітників, які сприяють йому у здійсненні підприємницької діяльності та в розумінні кримінального закону є службовою особою, яка виконує організаційно- розпорядчі функції.

У невстановлений слідством час та місце до ОСОБА_3 з усним проханням звернувся його зять ОСОБА_6 щодо організації та сприянні йому у незаконному перетину державного кордону України, з метою відпочинку за кордоном з родиною, шляхом наданням засобів та усуненням перешкод.

Так, ОСОБА_3 , будучи фізичною особою-підприємцем, який здійсню міжнародні автобусні перевезення пасажирів, діючи умисно, з метою забезпечення незаконного переправлення осіб через державний кордон України, в умовах правового режиму воєнного стану на території У країни, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно- небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення осіб через державний кордон України, достовірно знаючи, що в період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зокрема, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009, Закону України «Про порядок виїзду з України та виїзду в Україну громадян України» від 26.03.1994, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 № 57, погодився на усне прохання ОСОБА_6 щодо організації та сприянні незаконному переправленню останнього через державний кордон України, шляхом надання засобів та усуненням перешкод.

Разом з тим, ОСОБА_3 був обізнаний, що ОСОБА_6 працює у ГУ Держпродспоживслужбі у Вінницькій області на посаді головного спеціаліста відділу реєстрації сільськогосподарської техніки та має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на строк проведення мобілізації.

Отримавши від ОСОБА_6 відомості про власні анкетні данні, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дату народження, серія та номер закордонного паспорта, ОСОБА_3 приступив до реалізації свого злочинного умислу та усвідомлюючи, що ОСОБА_6 фактично не буде здійснювати обов`язки водія автобуса, перебуваючи у невстановленому слідством місці, використовуючи службове становище за допомогою особистого кваліфікованого електронного підпису (надалі - КЕП) здійснив вхід та авторизацію у системі «Шлях» на сайті https://dsbt.gov.ua, 25.08.2023 в особистому кабінеті ліцензіата та подав заявку (запис) № 1910093 на внесення ОСОБА_6 до системи «Шлях», як працівника ФОП ОСОБА_3 - другим водієм автобуса марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 316 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 (транспортний засіб зареєстрований за ОСОБА_3 ), а також зазначив себе в якості другого водія вказаного автобуса, проте ОСОБА_6 у будь-яких трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3 не перебував.

Після схвалення уповноваженим органом даної заявки (запису) про внесення ОСОБА_6 до системи «Шлях», 28.08.2023 приблизно о 10:00 год. ОСОБА_3 продовжуючи діяти умисно, спільно з ОСОБА_6 прибули на автобусі марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 316 CDI», д.н.з. НОМЕР_3 (транспортний засіб зареєстрований за ОСОБА_3 ) на територію пункту пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський - Отач», що розташовується за адресою: Вінницька область, м. Могилів-Подільський, пл. Соборна, 7, де під час проходження прикордонного контролю підставою для пропуску ОСОБА_6 була наявність інформації про останнього в системі «Шлях», як другий водій автобуса марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 316 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 того ж дня о 10:36 год. безперешкодно перетнув державний кордон України в напрямку Республіки Молдова.

Надалі, того ж дня о 12:17 год. ОСОБА_3 здійснив в`їзд на територію України у пункті пропуску «Могилів-Подільський - Отач» за адресою: Вінницька область, м. Могилів-Подільський, пл. Соборна, 7 на автобусі марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 316 CDI», д.н.з. НОМЕР_3 , але вже без ОСОБА_6 .

Разом з тим, 06.09.2023 о 00:13 год. ОСОБА_6 в порушення абзацу З пункту 2-9 Постанови Кабінету міністрів України від 27.01.1995 № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», перетин державного кордону здійснюється особою, зазначеною в абзаці першому цього пункту, лише на транспортному засобі, який є засобом провадження господарської діяльності ліцензіата, повна маса якого становить 3500 кілограмів та більше, повернувся на територію України через пункт пропуску автомобільного сполучення «Могилів-Подільський - Отач» за адресою: Вінницька область, м. Могилів-Подільський, пл. Соборна, 7, на автомобілі марки «BMW» модель «Х6», д.н.з. НОМЕР_4 (транспортний засіб зареєстрований за батьком ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ), разом з дружиною та дитиною.

Таким чином, ОСОБА_3 будучи службовою особою із використанням службового становища, шляхом внесення відомостей в систему «Шлях», за відсутності будь-яких трудових взаємовідносин між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_6 щодо працевлаштування останнього водієм автобуса міжнародного сполучення, який не мав наміру здійснювати функції водія, а також будучи достовірно обізнаним про введення на території України правового режиму воєнного стану та обмеження щодо виїзду за межі України громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років, організував та сприяв незаконному перетину державного кордону України ОСОБА_6 , тим самим усунув перешкоди останньому здійснити виїзд за межі України.

Окрім того, у невстановлений слідством час та місце до ОСОБА_3 з усним проханням звернувся ОСОБА_8 щодо можливості організації та сприянні йому у незаконному перетині державного кордону України, з метою відпочинку за кордоном з родиною.

Так, ОСОБА_3 , будучи фізичною особою-підприємцем, який здійсню міжнародні автобусні перевезення пасажирів, діючи умисно, з метою забезпечення незаконного переправлення осіб через державний кордон України, в умовах правового режиму воєнного стану на території України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно- небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення осіб через державний кордон України, достовірно знаючи, що в період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зокрема, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009, Закону України «Про порядок виїзду з України та виїзду в Україну громадян України» від 26.03.1994, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 № 57, погодився на усне прохання ОСОБА_8 щодо організації та сприянні незаконному переправленню останнього через державний кордон України, шляхом надання засобів та усуненням перешкод.

Отримавши від ОСОБА_8 відомості про власні анкетні данні, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дату народження, серія та номер закордонного паспорта, ОСОБА_3 приступив до реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що ОСОБА_8 фактично не буде здійснювати обов`язки водія автобуса, перебуваючи у невстановленому слідством місці, використовуючи службове становище за допомогою особистого кваліфікованого електронного підпису (надалі - КЕП) здійснив вхід та авторизацію у системі «Шлях» на сайті https://dsbt.gov.ua, 16.07.2024 в особистому кабінеті ліцензіата та подав заявку (запис) № 3265421 на внесення ОСОБА_8 до системи «Шлях», як працівника ФОП ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - водієм автобуса марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 316 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 (транспортний засіб зареєстрований за ОСОБА_3 ), а також зазначив себе в якості другого водія вказаного автобуса.

Після схвалення уповноваженим органом даної заявки (запису) про внесення ОСОБА_8 до системи «Шлях», 19.07.2024 близько 08:00 год. ОСОБА_3 продовжуючи діяти умисно, спільно з ОСОБА_8 прибули на автобусі марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 316 CDI», д.н.з. НОМЕР_3 (транспортний засіб зареєстрований за ОСОБА_3 ) на територію пункту пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський - Отач», що розташовується за адресою: Вінницька область, м. Могилів-Подільський, пл. Соборна, 7, де під час проходження прикордонного контролю підставою для пропуску ОСОБА_8 була наявність інформації про останнього в системі «Шлях», як водія міжнародного автобуса марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 316 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 того ж дня о 08:08 год. безперешкодно перетнув державний кордон України в напрямку Республіки Молдова.

Надалі, того ж дня о 10:29 год. ОСОБА_3 здійснив в`їзд на територію України у пункті пропуску «Могилів-Подільський - Отач» за адресою: Вінницька область, м. Могилів-Подільський, пл. Соборна, 7 на автобусі марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 316 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , але вже без ОСОБА_8 .

Разом з тим, 31.07.2024 о 20:55 год. ОСОБА_8 в порушення абзацу З пункту 2-9 Постанови Кабінету міністрів України від 27.01.1995 № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», перетин державного кордону здійснюється особою, зазначеною в абзаці першому цього пункту, лише на транспортному засобі, який є засобом провадження господарської діяльності ліцензіата, повна маса якого становить 3500 кілограмів та більше, повернувся на територію України через пункт пропуску автомобільного сполучення «Могилів-Подільський - Отач» за адресою: Вінницька область, м. Могилів-Подільський, пл. Соборна, 7, на автомобілі марки «Mercedes-Benz» модель «GLS 400 D», д.н.з. НОМЕР_5 (транспортний засіб зареєстрований за дружиною ОСОБА_8 - ОСОБА_10 ), разом з дружиною та дітьми.

Таким чином, ОСОБА_3 будучи службовою особою із використанням службового становища, повторно, шляхом внесення відомостей в систему «Шлях» щодо працевлаштування ОСОБА_8 водієм автобуса міжнародного сполучення, який не мав наміру здійснювати функції водія, а також будучи достовірно обізнаним про введення на території України правового режиму воєнного стану та обмеження щодо виїзду за межі України громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років, організував та сприяв незаконному перетину державного кордону України ОСОБА_8 , тим самим усунув перешкоди останньому здійснити виїзд за межі України.

Дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 332 КК України, незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України шляхом наданням засобів та усуненням перешкод, службовою особою з використанням службового становища та ч. 2 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України шляхом наданням засобів та усуненням перешкод, службовою особою з використанням службового становища, вчинено повторно.

19 березня 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, в присутності захисника - адвоката ОСОБА_12 , укладено угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_3 діючи добровільно, щиро каючись, беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень відповідно до обставин і правової кваліфікації, які викладені в угоді та врученому йому обвинувальному акті. Зобов`язується сумлінно співпрацювати із стороною обвинувачення, сприяти викриттю злочинної діяльності інших осіб, які спільно з ним вчиняли злочин, що йому інкримінуються (зокрема у досудовому розслідуванні у кримінальному провадженні №0000079).

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.332 та ч.2 ст.332 КК України, а саме призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права займатись підприємницькою діяльність пов`язаною із міжнародними перевезеннями та іншою діяльністю, що стосується переміщення осіб через Державний кордон України терміном на 2 (два) роки. На підставі ч.2 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ній покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.332 та ч.2 ст.332 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. В скоєному розкаюється.

Злочини, у вчиненні яких ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст.12 КК України є тяжкими злочинами від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Суд вважає правильною правову кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ч.2 ст.332 КК України.

Враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, особу обвинуваченого - вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, офіційно працює являється фізичною особою підприємцем, має міцні соціальні зв`язки, одружений, беручи до уваги посткримінальну поведінку обвинуваченого тещо він співпрацював зі слідством в межах даного кримінального провадження, беручи до уваги обставини вчинених злочинів та його наслідки, погоджується з обраним сторонами угоди покаранням.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_13 , якому на підставі ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000079 від 21.01.2025 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_12 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Судові витрати, цивільний позов не заявлені, речові докази відсутні.

Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19 березня 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_13 , якому на підставі ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000079 від 19.03.2025 та обвинуваченим ОСОБА_14 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України укладену із додержанням вимог ст.52 КПК України, у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.332 КК України, призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі , з позбавленням права займатись підприємницькою діяльність пов`язаною із міжнародними перевезеннями та іншою діяльністю, що стосується переміщення осіб через Державний кордон України терміном на 2 (два) роки.

На підставі ст.75, п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців, поклавши на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати ОСОБА_3 . з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду ОСОБА_1