Номер справи 171/1152/25
Номер провадження 1-кп/171/99/25
ВИРОК

Іменем України

22.07.25 м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 від 25.03.2025 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`янське, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійну (професійно-технічну) освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, який неповнолітніх та інших осіб на утриманні не маючий, проживаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий:

-01.07.2010 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.02.2016 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати з 18.02.2010 до 15.09.2011. На підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 30.03.2016 на підставі ст. 81 КК України, 06.04.2016 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 9 місяців 21 день.

-18.09.2019 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, ч. 1 п. 1,2 ст. 76 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 2 роки. За рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19.10.2020 скасовано іспитовий строк та направлено для відбуття покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

-16.02.2021 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18.09.2019 та остаточно до відбуття покарання призначено 3 роки 10 місяців позбавлення волі. 25.09.2024 звільнено по відбуттю строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 24.03.2025 о 17:00 годині, перебуваючи в приміщенні магазину «Точка» будинок б/н, по вулиці Першого Травня, с. Мар`янське, Криворізький район, Дніпропетровська область, з раніше йому не знайомим ОСОБА_6 , де побачив як останній кладе належну йому банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 в задню кишеню штанів. Перебуваючи у вказаному місці у вказаний час у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на викрадення офіційного документа, а саме банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка згідно ч. 1 ст. 5 Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг», п. 56 ч. 1 ст. 1 Закон України «Про платіжні послуги», є електронним документом, а саме електронний платіжний засіб у вигляді пластикової картки, яка належить ОСОБА_6 та є офіційним документом, оскільки перебуває в офіційному обігу, має необхідні реквізити установи банку АТ «Ощадбанк» і містить інформацію, яка засвідчує факти, котрі мають юридичне значення.

Після чого ОСОБА_4 , 24.03.2025, приблизно о 17 годині 05 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Точка» буд. б/н, по вулиці Першого Травня, с. Мар`янське, Криворізький район, Дніпропетровська область, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення офіційного документа, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що вчиняє викрадення офіційного документу, розуміючи, що банківська картка є офіційним документом, умисно, таємно, із корисливих мотивів, викрав платіжну банківську картку банку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка знаходилась в задній кишені штанів, з метою подальшого незаконного зняття грошових коштів, належних ОСОБА_6 .

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, ОСОБА_4 , 24.03.2025 приблизно о 17 годині 10 хвилин, перебуваючи поблизу магазину «Точка» буд. б/н, по вулиці Першого Травня, с. Мар`янське, Криворізький район, Дніпропетровська область, де з лівої сторони від магазину, побачив велосипед «Україна» темно-зеленого кольору з рамою жіночого типу, у вказаному місці, у вказаний час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

ОСОБА_4 , 24.03.2025 приблизно о 17 годині 15 хвилин, перебуваючи поблизу магазину «Точка» буд. б/н, по вулиці Першого Травня, с. Мар`янське, Криворізький район, Дніпропетровська область, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, за тим щоб його злочинні дії не були помічені сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, здійснив крадіжку велосипеду «Україна» темно-зеленого кольору з рамою жіночого типу, вартістю 3444 гривень 41 копійок, який належить ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_4 з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_6 спричинено майнову шкоду на суму 3444 гривень 41 копійок.

ОСОБА_4 вчинив злочин під час дії воєнного стану в Україні у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, який продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» 14 січня 2025 року № 26/2025, затвердженого Законом України від 15.01.2025 № 4420-IX.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану.

Далі, ОСОБА_4 , 24.03.2025 о 19 годині 06 хвилин, з метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , а саме: зняття грошових коштів з використанням раніше обернутого на свою користь, шляхом викрадення, офіційного платіжного документу - банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 відкритої на ім`я ОСОБА_6 , прибув до банкомату, який розташований за адресою: провулок Молодіжний, буд. 10Б, в м. Зеленодольськ, Криворізького району, Дніпропетровській області. Після чого, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись, таємно, умисно, повторно за допомогою банкомату, до якого вставив банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 відкритої на ім`я ОСОБА_6 , якою раніше заволодів шляхом викрадення, інтуїтивно підібрав пін-код, та сформував заявку від імені власника картки на зняття грошових коштів із банківського рахунку відкритого у банку АТ «Ощадбанк», у свою чергу система банкомату, сприймаючи дану операцію, як операцію проведену ОСОБА_6 , видала через банкомат, грошові кошти в сумі 4000 гривень, таким чином, ОСОБА_4 заволодів належними ОСОБА_6 грошовими коштами на суму 4000 гривень.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , 25.03.2025 о 08:00 годині, діючи єдиним злочинним умислом спрямованим на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , а саме: зняття грошових коштів з використанням раніше обернутого на свою користь, шляхом викрадення, офіційного платіжного документу - банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 відкритої на ім`я ОСОБА_6 , прибув до банкомату, який розташований за адресою: провулок Молодіжний, буд. 10Б, в м. Зеленодольськ, Криворізького району, Дніпропетровській області. Після чого, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись, таємно, умисно, повторно за допомогою банкомату, до якого вставив банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 відкритої на ім`я ОСОБА_6 , якою раніше заволодів шляхом викрадення, знаючи пін-код сформував заявку від імені власника картки на зняття грошових коштів із банківського рахунку відкритого у банку АТ «Ощадбанк», у свою чергу система банкомату, сприймаючи дану операцію, як операцію проведену ОСОБА_6 , видала через банкомат, грошові кошти в сумі 3800 гривень, таким чином, ОСОБА_4 заволодів належними ОСОБА_6 грошовими коштами на суму 3800 гривень.

Після чого ОСОБА_4 з місця злочину зник, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_6 спричинено майнову шкоду на загальну суму 7800 гривень.

ОСОБА_4 вчинив злочин під час дії воєнного стану в Україні у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовженого Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» 14 січня 2025 року № 26/2025, затвердженого Законом України від 15.01.2025 № 4420-IX.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану.

07.04.2025 року між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_7 , якому на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000083 від 25.03.2025 року та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. ст. 52, 468-470, 472, 473 КПК України.

Згідно даних угоди прокурор і підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, істотних обставин для даного кримінального провадження, підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити.

Захисник також просив затвердити угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні також просив вказану угоду про визнання винуватості від 07.04.2025 року затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому, обвинувачений в повному обсязі визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про визнання угоди про визнання винуватості.

Виходячи з положень пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно з частиною 5 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

На запитання суду обвинувачений пояснив, що зміст обвинувачення, правова кваліфікація дій, вид, міра та порядок виконання передбаченого угодою покарання йому зрозуміла, укладання угоди є добровільним, відносно нього не застосовувалось насильство, примус, погрози та укладення угоди не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбаченої ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Суд приходить до висновку, що події кримінального правопорушення мали місце, дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, а саме: дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, та як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Узгоджена міра покарання, визначена в межах, передбачених санкціями ч. 1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_4 , який офіційно не працючий, не одружений, неповнолітніх та інших осіб на утриманні не маючий, раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України відносяться за ч.1 ст.357 КК України до кримінальних проступків, а за ч.4 ст. 185 КК України до тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, є її щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових злочинів.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкцій ч. 1 ст.357 КК України у виді трьох років обмеження волі, в межах санкції ч. 4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, визначивши остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань. Суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних проступків (злочинів, кримінальних правопорушень).

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення в кримінальному провадженні не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 472-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 07.04.2025 року, укладену між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_7 , якому на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000083 від 25.03.2025 року та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді трьох років обмеження волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, відповідно до ст. 76 КК України, а саме:

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації

Речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме:

-банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 відкриту на ім`я ОСОБА_6 , яка передана на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 залишити останньому за належністю;

-велосипед «Україна» темно-зеленого кольору, який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 залишити останньому за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1