Справа № 192/666/21
Провадження № 1-в/192/383/25
Ухвала

Іменем України

25 червня 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Солоне, Солонянського, району, Дніпропетровської області подання начальника Дніпровського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України про звільнення від покарання по закінченню строку давності виконання обвинувального вироку

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кірове, Томаківського району, Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за участю учасників провадження:

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Начальник Дніпровського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ДУ «Центр пробації» Міністерства юстиції України звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання по закінченню строку давності виконання обвинувального вироку.

Послалась на те, що ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2021 року до 200 годин громадських робіт.

До виконання робіт ОСОБА_3 приступив 08 лютого 2022 року та відбув 84 години громадських робіт.

24 березня 2022 року ОСОБА_3 був призваний на військову службу за загальною мобілізацією і станом на 13 травня 2025 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

В поданні ставиться питання про звільнення засудженого від покарання по закінченню строку давності виконання обвинувального вироку, оскільки строк виконання вироку сплив 21 січня 2024 року, і вирок не виконаний оскільки засуджений проходить військову службу.

В судовому засіданні представник органу пробації подання підтримала. Пояснила, що оскільки засуджений проходить військову службу у зв`язку з мобілізацією, тому вирок виконаний в строк давності виконання не був.

Засуджений в судовому засіданні просив звільнити його від відбування покарання.

Прокурор подання підтримав та вважав, що оскільки засуджений проходить військову службу у зв`язку з мобілізацією були об`єктивні дані, для невиконання вироку у строк давності виконання.

Суд вислухавши пояснення представника органу пробації, засудженого, прокурора, дослідивши письмові докази у справі вважає, що подання не підлягає задоволенню, у зв`язку з таким.

Як вказує Верховний Суд у своїй постанові від 10 лютого 2025 року у справі №229/207/24, відповідно до ст. 535 ч. 1, 2 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції. Суд разом із своїм розпорядженням про виконання судового рішення надсилає його копію відповідному органу чи установі, на які покладено обов`язок виконати судове рішення.

При цьому особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, оскільки це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини а отже унеможливлює виконання покарання.

Строк виконання обвинувального вироку, за винятком випадків, передбачених частиною шостою статті 80 КК України, має певний термін, після спливу якого держава не може застосовувати обмеження до особи за цим вироком.

Частинами 1, 2 статті 80 КК України передбачено звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та імперативні строки, сплив яких, є підставою для звільнення засудженої особи від відбування призначеного їй цим вироком покарання, крім покарання у виді довічного позбавлення волі. Частиною 5 цієї статті передбачено, що питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків.

Отже, застосування статті 80 КК України вимагає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та відсутність фактів, які є підставою зупинення або переривання цих строків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

Відповідно до частини 3 статті 80 КК України перебіг давності виконання обвинувального вироку зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом і питання його вирішення належить до компетенції суду, а отже цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Редакція частини третьої статті 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання (постанова Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року, провадження № 5 - 324 кс 15).

Як вбачається з вироку Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2021 року, який набрав чинності 21 січня 2022 року, засудженому призначено покарання у виді громадських робіт терміном 200 годин (а. с. 4-5).

Відповідно до наявних в матеріалах табелів виходу на роботу засудженого за лютий та березень 2022 року, засуджений відбув покарання терміном 84 годин (а. с. 8-9).

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25 березня 2022 року, засуджений призваний на військову службу за мобілізацією на підставі Указу Президента №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» (а. с. 10).

Відповідно до наявної довідки ВЧ НОМЕР_1 від 13 травня 2025 року засуджений станом на час надання відповіді проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (а. с.12).

Статтею 36 КВК України передбачено, що покарання у виді громадських робіт відбувається за місцем проживання засудженого або в межах міста чи області, в яких він проживає. Громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від основної роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Контроль за виконанням покарання у виді громадських робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації.

Таким чином, контроль за виконанням вироку покладено на Дніпровський РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ДУ «Центр пробації» Міністерства юстиції України, при цьому будь-яких даних чи здійснювався такий контроль відносно засудженого в період строку давності виконання вироку подання не містить.

Посилання представника пробації та прокурора про те, що засуджений проходить військову службу і тому не міг відбувати покарання, є неприйнятними, враховуючи, що діюче законодавство не передбачає будь-якого звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку з проходженням військової служби за мобілізацією.

При цьому в судовому засіданні засуджений пояснив суду, що в період дії строку давності виконання вироку він мав відпустки до місця проживання, що свідчить про можливість виконувати таке покарання.

Таким чином, суд вважає, що на даний час подання є передчасним до надання суду відомостей про відсутність або наявність в діях засудженого ухилення від відбування покарання в період строку давності виконання вироку, тобто наявності або відсутності підстав для зупинення перебігу строку давності, або даних про результати службового розслідування відносно уповноваженого працівника органу пробації, який своїми діями чи бездіяльністю допустив відсутність контролю за виконанням вироку відносно ОСОБА_3 , що в свою чергу тягне за собою звільнення особи від відбування покарання за закінченням строку давності.

У зв`язку з чим в задоволені подання слід відмовити.

На підставі вищенаведеного, ст. 80 КК України, ст. 152 КВК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання начальника Дніпровського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України про звільнення від покарання по закінченню строку давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: суддя ОСОБА_1