Справа № 203/6033/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000122, -

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду міста Дніпра надійшло вищезазначене клопотання прокурора, заявлене у рамках кримінального провадження №0000122, про арешт майна.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останнє.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 , проти задоволення клопотання заперечувала.

Перевіривши викладені в клопотанні доводи, заслухавши прокурора та захисника, а також дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.

Частинами 1,3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п.п.1,3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч.5 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.ч.1,2 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Частинами 1,2 ст.168 КПК України передбачено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Під час розгляду клопотання встановлено, що СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000122, відомості за яким внесено до ЄРДР 13.08.2025 року з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.332 КК України.

28.08.2025 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України та в цей же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.332 КК України, за фактом незакінченого замаху на сприяння незаконному переправленні осіб через державний кордон України, порадами, вказівками та наданням засобів, вчиненому з корисливих мотивів.

Також 28.08.2025 року під час затримання ОСОБА_5 та проведення його особистого обшуку, окрім іншого, було виявлено та вилучено:

-грошові кошти номіналом 500 грн. у кількості 21 шт., номіналом 200 грн. у кількості 3 шт., номіналом 100 грн. у кількості 1 шт.;

-мобільний телефон Redmi Xiaomi Model 23090RA986, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ;

-пістолет з номером НОМЕР_3 та написом на стволі ПМ-Т кал.9 мм. РА;

-предмети, зовні схожі на набої з написом СОВА П 9 мм. РА у кількості 8 шт.

Постановою слідчого від 28.08.2025 року останні визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000122.

В наданому клопотанні прокурор просив накласти на вилучені речі та грошові кошти арешт, з метою їх збереження як речових доказів, а також забезпечення можливої конфіскації.

Перевіряючи доводи клопотання та заперечення захисника підозрюваного, слідчий суддя враховує, що надані до нього матеріали кримінального провадження в достаній мірі свідчать про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.332 КК України та про приченість до його вчинення ОСОБА_5 .

Також слідчий суддя враховує, що з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, що свідчать про спілкування підозрюваного та свідка ОСОБА_6 у т.ч. за допомогою месенджерів, надання останньому порад щодо можливих варіантів перетину кордону, складання необхідних документів, вилучений в ході особистого обшуку підозрюваного мобільний телефон можеь містити в собі інформацію, що має значення для досудового розслідування, підтвердити факт спілкування та його зміст, підлягає дослідженню в ході подальшого досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя приймає доуваги, що ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, що передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Таким чином, вилучені у підозрюваного телефон та грошові кошти, є речами, до яких може бути застосована конфіскація як вид покарання.

З урахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення можливої кнфіскації, слідчий суддя приходить до висновку про наявність передбачених ч.1, п.п.1,3 ч.2, ч.ч.3,5 ст.170 КПК України підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучені в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 грошові кошти та мобільний телефон.

В частині накладення арешту на вилучені пістолет з номером НОМЕР_3 та написом на стволі ПМ-Т кал.9 мм. РА; предмети, зовні схожі на набої з написом СОВА П 9 мм. РА у кількості 8 шт., слідчий суддя враховує, що як під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 , так і під час розгляду даного клопотання його захисник, зазначали, що вилучені пістолет з набоями є травматичною зброю, належить батьку підозрюваного, який має на них відповідні дозвільні документи.

Звертаючись із клопотанням про їх арешт, прокурор у відповідності до вимог ч.2 ст.171 КПК України не навів підстав для накладення такого арешту в рамках кримінального провадження №0000122, значення вилучених предметів для даного кримінального провадження та відповідності критеріям, визначеним ст.98 КПК України; не перевірив та не навів відомості щодо фактичного власника цього майна, для забезпечення його виклику до суду для участі у розгляді клопотання; не перевірив наявність в нього дозвільних документів на пістолет, як травматичну зброю.

За вказаних обставин, клопотання в цій частині слід повернути прокурору на підставі ч.3 ст.172 КПК України, для усунення недоліків в строк, протягом 72-х годин з дня отримання копії даної ухвали.

Керуючись ст.ст.131,132,167,168,170-173,175,237,309,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення 28 серпня 2025 року особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , а саме на:

-грошові кошти номіналом 500 грн. у кількості 21 шт., номіналом 200 грн. у кількості 3 шт., номіналом 100 грн. у кількості 1 шт.;

-мобільний телефон Redmi Xiaomi Model 23090RA986, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ;

із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Клопотання в частині накладено арешту на вилучений предмет, зовні схожий на пістолет з номером НОМЕР_3 та написом на стволі ПМ-Т кал.9 мм. РА; предмети, зовні схожі на набої з написом СОВА П 9 мм. РА у кількості 8 шт.; повернути прокурору на підставі ч.3 ст.172 КПК України, для усунення недоліків в строк, протягом 72-х годин з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1