Справа № 289/1057/25
Номер провадження 1-кп/289/159/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючий: суддя ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в залі судового засідання за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000046 від 04.06.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вишевичі Радомишльського району Житомирської області, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 65 Конституції України, статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Статтею 10 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу, передбачено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць, зобов`язані: прибувати за викликом відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно статті 181 зазначеного Закону, під час дії воєнного стану призовні комісії утворюються для розгляду питань щодо взяття осіб на військовий облік військовозобов`язаних або виключення з військового обліку.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військовий облік усіх призовників і військовозобов`язаних ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.

Згідно статті 34 цього закону, персонально-якісний облік військовозобов`язаних передбачає облік відомостей стосовно узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних. Ведення персонально-якісного обліку військовозобов`язаних покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

На загальному військовому обліку перебувають військовозобов`язані, які не заброньовані на період мобілізації та на воєнний час (стаття 35 Закону).

Відповідно до пункту 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави.

Військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний (п. 16 Порядку).

Відповідно до пункту 18 вказаної постанови взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають громадяни, придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час, які не досягли граничного віку перебування в запасі Збройних Сил та особи, які досягли граничного віку (27 років) перебування на військовому обліку призовників. Взяття громадян на персонально-первинний та персональний військовий облік, а також їх виключення з такого обліку здійснюється лише після взяття (зняття, виключення) зазначених громадян на військовий облік (з військового обліку) у відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

ОСОБА_2 , будучи особою, яка згідно ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підлягає взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, ухилився від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Так, рішенням призовної комісії від 31.05.2006 ОСОБА_2 , відповідно до пп. 2 п. 1 статті 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», передано в запас по досягненню 25 річного віку, на ОСОБА_2 сформовано облікову картку, куди внесені необхідні військово-облікові дані.

Однак, від того часу до 19 травня 2025 року для взяття на військовий облік військовозобов`язаних до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 не з`являвся, хоча повинен був прибути особисто.

19 травня 2025 року ОСОБА_2 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 було вручено повістку №3750846 для проходження медичного огляду, зі змісту якої останній зобов`язаний пройти медичний огляд для встановлення факту придатності для подальшого проходження служби в лавах ЗСУ. Проте ОСОБА_2 відмовився від отримання зазначеної повістки, про що представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 складено акт відмови від отримання повістки. Факт відмови було зафіксовано шляхом відео фіксації, що є належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного (п. 41 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 року №560). У визначену дату ОСОБА_2 не прибув, про наявність поважних причин щодо неявки не повідомляв.

Разом з цим, військовозобов`язаному ОСОБА_2 вручено попередження про його ухилення від військового обліку військовозобов`язаних, а також те, що в його діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України в частині, що стосується ухилення від військового обліку.

Також, ОСОБА_2 попереджено, що у разі неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 20.05.2025 для взяття на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікових документів, ІНФОРМАЦІЯ_4 буде звертатись до органу досудового розслідування. ОСОБА_2 особисто ознайомився із доведенням вимог законодавства України з питань оборони, де він поставив особистий підпис.

Незважаючи на свою обізнаність в обов`язку громадянина України проходити службу в лавах Збройних сил України, ОСОБА_2 , діючи умисно, всупереч вимог ст. 65 Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з метою ухилення військовозобов`язаного від військового обліку, будучи особисто ознайомленим про кримінальну відповідальність за ухилення військовозобов`язаного від військового обліку та належним чином повідомленим про час та місце прибуття за викликом, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на ухилення від військового обліку, без поважних на те причин не прибув 20.05.2025 року, та в подальшому до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про причини своєї неявки не повідомив, таким чином ОСОБА_2 ухилився від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

В направленому прокурором обвинувальному акті міститься клопотання про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 18.06.2025 підозрюваний ОСОБА_2 у присутності захисника ОСОБА_4 , добровільно надав прокурору письмову заяву, в якій беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомився з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною 2 ст. 302 КПК України та погодився з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Враховуючи наведене, відповідно до положень ст. 381-382 КПК України, на підставі документів, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_2 своєї винуватості, розгляд даного обвинувального акта здійснюється у спрощеному провадженні, за відсутності учасників судового провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, що повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи щодо спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

За встановлених органом досудового розслідування обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та доказів на їх підтвердження, долучених до обвинувального акта, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, ухиленні військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оскільки відповідно до конвенційної теорії істини сторона обвинувачення та сторона захисту дійшли згоди про те, що мало місце вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, і вона винувата у його вчиненні.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_2 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та визнання своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому міри покарання, суд також враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу ОСОБА_2 , який станом на день винесення вироку є не судимим, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, та вважає, що покарання у вигляді штрафу в мінімальних межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 337 КК України, буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових правопорушень.

Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 468-469, 472-475 КПК України, ч. 1 ст. 337 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 (п`ять тисяч сто) гривень.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_5