Справа№938/472/25
Провадження № 1-кп/938/84/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000019 від 06.02.2025 року та додані про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, не працевлаштованого, з повною загальною освітою, депутатом не обирався, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив незаконну порубку дерев у лісах, що заподіяла істотну шкоду, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинено при таких обставинах.

У середині січня 2025 року ОСОБА_4 з метою вчинення незаконної порубки дерев направився в лісовий масив Устріцького лісництва Верховинського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого підприємства «Ліси України», який розташований в адміністративних межах урочища Ласки села Верхній Ясенів Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області.

Перебуваючи в лісовому масиві кварталу № 7, виділ № 21 Устріцького лісництва Верховинського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого підприємства «Ліси України» в експлуатаційних лісах, що не відноситься до природно-заповідного фонду, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел на незаконну порубку лісу, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання і відтворення лісу, як важливого елемента навколишнього природного середовища, діючи умисно з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та свідомо бажаючи так діяти, самовільно, без відповідного дозволу (лісорубного квитка, ордера), виданого уповноваженим органом, за допомогою власної бензопили «Дружба-4» вчинив незаконну порубку лісу, а саме відділив три сироростучих дерев породи ялина від кореня, припинивши їх ріст, загальною кубомасою 1.21 м3.

Внаслідок цієї незаконної порубки ОСОБА_4 відповідно до висновку судової інженерно-екологічної експертизи від 12.02.2025 року розмір шкоди, заподіяної лісу становить 33620,70 гривень, чим заподіяно істотну шкоду Верховинській селищній раді Верховинського району Івано-Франківської області.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, вказавши, що дійсно на початку січня 2025 року він, не маючи спеціального дозволу, зрізав у лісі три дерева породи ялина. Вказані дерева зрізав власною бензопилою, яку в подальшому віддав працівникам поліціх. Зрізав їх, щоб використати на підлогу вдома. Цивільний позов на суму 33620,70 гривень визнає повністю, просить його суворо не карати, зазначивши, що не працює.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотав щодо розгляду даного кримінального провадження без дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченим не оспорюються, тобто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений не заперечував щодо того, щоб суд не допитував свідків по даній справі, не досліджував письмові докази. Його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку (а.с.51).

Представник потерпілого/цивільного позивача Верховинської селищної ради - ОСОБА_6 не заперечував щодо розгляду даного кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, просив обвинуваченого суворо не карати, цивільний позов задоволити в повному розмірі.

Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, у зв`язку з чим суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого та/або стосуються речових доказів по справі, процесуальних витрат на проведення експертиз, а також, дослідженням досудової доповіді, складеної працівником Верховинської РС філії державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області.

При призначенні покарання суд враховує, що у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.02.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Крім того, загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, відповідно до якої покарання призначається 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до обвинувального акта, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину (а.с.3), з чим суд погоджується.

Як вбачається з обвинувального акта, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено (а.с.3).

Суд також враховує особу винного ОСОБА_4 .Зокрема, вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 52), його місце проживання та реєстрації: с. Верхній Ясенів Верховинського району Івано-Франківської області (а.с.52), на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетіах (а.с. 57), раніше не судимий (а.с.53), позитивно характеризується за місцем проживання (а.с. 54), не працює, проживає з матір`ю, яка є інвалідом ІІІ групи, в складних матеріальних умовах (а.с.56)

Згідно з досудовою доповіддю Верховинського РС філії ДУ «Центр пробації в Івано-Франківській області» від 18.04.2025 року(а.с.39-43), ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства - середній, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку Верховинського РС виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним накладення на правопорушника обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У ч. 2 ст. 4 КК України закріплено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

У редакції закону, що діяв на час вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто станом на середину січня 2025 року незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, що заподіяли істотну шкоду, карається карається від тисячі до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Впродовж періоду з часу вчинення ним інкримінованого йому злочину та по час ухвалення судом вироку щодо нього не набирав чинності закон про кримінальну відповідальність, яким скасовувалася б кримінальна протиправність діяння, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, пом`якшувалася б кримінальна відповідальність за вчинення цього злочину або іншим чином поліпшувалося становище обвинуваченого.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до переконання щодо можливості призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення в межах санкції ч.1 ст. 246 КК України, обравши одне з альтернативних покарань, передбачених у санкції цієї статті КК України.

Також суд враховує положення ч.2 ст. 65 КК України, згідно з яким більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує, що, оскільки обвинувачений не працює, проживає один в складних матеріально-побутових умовах, повинен відшкодувати завдану злочином шкоду в сумі 33620,7 гривень, мінімальний розмір штрафу за ч. 1 ст. 246 КК України становить 17 тис. гривень, то призначення даного виду покарання може бути "надмірним тягарем" для нього й спонукати до вчинення корисливих злочинів, у зв`язку з чим суд вважає, що штраф, як найменш суворий вид покарання, буде недостатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Наступним покаранням передбаченим в ч.1 ст.246 КК України, є пробаційний нагляд на строк до трьох років.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (нетяжкий злочин), особу винного ( не судимий, молодий вік, наявність матері інваліда ІІІ групи, проживає в складних матеріальних умовах), обставини, що пом`якшують його покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), висновок досудової доповіді Верховинського РС філії ДУ «Центр пробації в Івано-Франківській області» про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді пробаційного нагляду на мінімальний строк з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Відповідно до ст.49-1 КВК України стро к покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня нагляду постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

У даній справі Верховинською селищною радою Верховинського району Івано-Франківської області заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, в сумі 33620,70 гривень.

Згідно зі ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У ч.1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд, дослідивши заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, вважає, що вказаний позов підлягає задоволенню в повному розмірі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Відповідно до ст. 374 КПК України суд у вироку вирішує щодо стягнення судових витрат, долю речових доказів.

Витрати на проведення судових експертиз в даному кримінальному провадженні становлять 1591,80 гривень (а.с. 4, 59), а саме за судову інженерно-екологічну експертизу.

Дану суму слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави, оскільки відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Постановою від 07.03.2025 року (а.с.58-59) визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000019 від 06.02.2025 року бензопилу марки «Дружба-4», яку передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області (а.с.60,61).

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд зобов`язаний вирішити питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Верховинського районного суду від 11.03.2025 року накладено арешт на майно, а саме на бензопилу марки «Дружба-4», яка добровільно видана ОСОБА_4 , шляхом заборони користуватися, відчужувати чи в будь-який інший спосіб розпоряджатися зазначеним майном (а.с. 62).

У п.1, п.4, п.5 ч. 9 ст. 100 КПК України передбачено, що майно, яке було використане як знаряддя вчинення злочину конфіскується, тому належна ОСОБА_4 бензопила, яка є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, підлягає конфіскації.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області шкоду, заподіяну вчиненням кримінального правопорушення, в розмірі 33620 ( тридцять три тисячі шістосот двадцять) гривень 70 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1591 (одну тисячу п`ятсот дев`яносто одну) гривню 80 копійок витрат на проведення судової експертизи.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 11.03.2025 року на майно, а саме на бензопилу марки «Дружба-4», яка добровільно видана ОСОБА_4 .

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили :

-бензопилу марки «Дружба-4» конфіскувати.

На вирок суду сторонами може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до вимог ч.2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_7