ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1590/23

Провадження № 1-кп/568/14/25

"05" травня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000118, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.10.2021р., що надійшло до суду з обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дунаїв, Кременецького району, Тернопільської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та осіб непрацездатного віку, не маючого інвалідності, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2021 року, приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по крайній правій смузі руху автодороги сполученням Н-02, 07 км. + 850м, що за межами с. Батьків, Радивилівської територіальної громади, Дубенського району, Рівненської області, у порушення правил безпеки дорожнього руху, передбачених п.12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, а саме: не вибрав безпечної швидкості руху, за якої гарантувалась б стійкість автомобіля, проявивши неуважність під час керування джерелом підвищеної небезпеки, не врахував дорожньої обстановки, при об`єктивному виявленні перешкоди та небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив контактування із задньою частиною гужової підводи, якою керував ОСОБА_8 та яка рухалась в попутному напрямку, з подальшим виїздом на зустрічну смугу руху та контактуванням його автомобіля із зустрічним автомобілем марки «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що був під керуванням ОСОБА_4 , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження, які віднесені до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні вказала, що у зв`язку з плином часу всіх деталей ДТП не пам`ятає та пояснила, що того дня рухалася зі сторони с. Батьків Дубенського району Рівненської області в населеному пункті зі швидкістю 50 км/год. Бачила лише гужову підводу, коли на неї виїхала зустрічна машина, внаслідок чого відбулось зіткнення. Далі вона нічого не пам`ятає, оскільки втратила свідомість та була доставлена у місцеву лікарню в реанімацію, де пробула 2-3 дні, потім лікувалася у м. Рівному. Зауважила, що вона рухалася з малою швидкістю, погода була гарна, дорожнє покриття було сухе.

Від потерпілої ОСОБА_4 надійшов цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування 182 149,80 грн. матеріальної шкоди, 200000,00грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та 8 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Зазначила, що будь якого відшкодування зі сторони ОСОБА_6 не було, так само як і не було вибачень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та поданий цивільний позов не визнав. Пояснив, що того дня 30.09.2021р. близько 19.30 хв. він їхав в напрямку м. Почаїв з дозволеною швидкістю 80 км./год та перед початком населеного пункту с. Батьків, Дубенського району, Рівненської області, він десь за метрів 4-5 побачив перешкоду у вигляді гужової підводи, яка рухалася в попутному напрямку. Одразу ж він здійснив екстрене гальмування, однак уникнути наїзду на підводу не зміг. Після контактування правою частиною своєї машини, його відкинуло на зустрічну смугу руху, де він зіткнувся із автомобілем потерпілої. Наголосив, що ДТП сталося через порушення правил дорожнього руху водієм гужової підводи ОСОБА_8 , а саме гужова підвода не була обладнана світловідбиваючими елементами, в зв`язку із чим, він завчасно її не помітив та не здійснив заходів щодо зменшення швидкості руху задля уникнення наїзду. Зауважив, що правила дорожнього руху не порушував, а обвинувачення ґрунтується на припущеннях його вини.

В судовому засіданні, повідомив суд, що йому є зрозумілою можливість звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із спливом строків давності, однак відмовився від застосування ст. 49 КК України, просив суд ухвалити щодо нього виправдувальний вирок. Просив відмовити у задоволенні заявленого потерпілою цивільного позову.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні також вказав на відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_6 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та просив виправдати свого підзахисного. Зауважив, що слідство було проведено неякісно, не було зібрано належних доказів вини ОСОБА_6 , а саме не було в момент проведення та складання протоколу огляду місця ДТП знайдені світловідбиваючи елементи гужової підводи, які б були збережені та визнані речовими доказами по справі. Показання свідків просив суд не приймати до уваги, оскільки останні плуталися у своїх показах, чітко не могли сказати, які саме світловідбиваючи елементи містилися на гужовій підводі та не були учасниками в момент ДТП.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому, його винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами в судовому засіданні, показами свідків, письмовими доказами, безпосередньо досліджених судом на засадах змагальності та забезпечення рівності сторін.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується слідуючими безпосередньо дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

- реєстрацією ДТП, відповідно до якої на 102 30.09.2021р. о 19.42 год надійшло повідомлення про ДТП з травмованими за участю двох автомобілів та гужової підводи;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.09.2021р., початок о 20.00 год, закінчено о 20.40 год. Огляд проводився за участю понятих. Температура повітря була +10 градусів, дорожнє покриття сухе, двох напрямків, шириною 6,7 м., узбіччя шириною 1,7м, дорожня розмітка відсутня. Також було зафіксовано положення транспортних засобів на місці пригоди, сліди гальмування, наявність відокремлених від транспортного засобу частин. У процесі огляду складені та прилучені схема ДТП, та проведено фотографування. Заяв та зауважень щодо протоколу не надходило;

- схемою до протоколу огляду місця ДТП, на якій зображена ділянка дороги де сталася дорожньо-транспортна пригода;

- фототаблицями на яких зафіксовано сліди гальмування, розташування транспортних засобів, елементи гужової підводи;

- постановою начальника СВ ВП №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 про визнання речовими доказами від 01.10.2021р., відповідно до якої автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 було визнано речовим доказом;

- постановою начальника СВ ВП №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 про визнання речовими доказами від 01.10.2021р., відповідно до якої автомобіль марки «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 було визнано речовим доказом;

- постановою начальника СВ ВП №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 про визнання речовими доказами від 01.10.2021р., відповідно до якої раму гужової підводи на резиновому ходу було визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 ;

- висновком експерта №СЕ-19/118-21/91119-ІТ від 12.11.2021р., згідно якого на момент дослідження робоча гальмівна система автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилася в працездатному стані. На момент експертного дослідження система рульового керування автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилася в стані повної відмови. Встановити в якому стані знаходились блок-фари системи зовнішнього освітлення досліджуваного автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент експертного дослідження, не представилось можливим через відсутність їх в місцях конструктивного розташування. Несправності, які призвели до повної відмови системи рульового керування досліджуваного автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виникли під час дорожньо-транспортної пригоди. Встановити час виникнення несправностей системи зовнішнього освітлення автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що виражені у відсутності в місцях конструктивного розташування блок-фар, на момент проведення експертного дослідження (до чи під час ДТП), не представилось можливим через відсутність вказаних елементів системи;

- висновком експерта №СЕ-191/118-21/9108-ІТ від 11.11.2021р., згідно якого на момент експертного дослідження робоча гальмівна система автомобіля «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилася в стані повної відмови. На момент експертного дослідження система рульового керування автомобіля «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилася в стані повної відмови. На момент експертного дослідження блок-фари системи зовнішнього освітлення досліджуваного автомобіля «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходились в стані повної відмови. Несправності, які призвели до повної відмови робочої гальмівної системи та системи рульового керування досліджуваного автомобіля «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 виникли під час даної дорожньо-транспортної пригоди. Несправності системи зовнішнього освітлення автомобіля «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що виражені у зміщенні відносно місця конструктивного розташування правої блок-фари, розломах з відсутністю частин лівої блок-фари, пошкоджені електропроводки, блоку запобіжників, акумуляторної батареї, виникли під час даної дорожньо-транспортної пригоди. Встановити час виникнення несправності системи зовнішнього освітлення автомобіля «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що виражена у відсутності в місці конструктивного розташування електролампи лівої блок-фари, на момент проведення експертного дослідження вказаного транспортного засобу (до чи під час ДТП), не представилось можливим через відсутність вказаних елементів системи;

- висновком експерта №СЕ-19/118-21/9111-ІТ від 12.11.2021р., згідно якого контактування транспортних засобів відбулося між передньою лівою частиною автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 (балка переднього бампера, радіатор, переднє ліве крило, переднє ліве колесо) на відстані 0-70 см від лівого габариту кузова автомобіля і передньою частиною автомобіля «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 (передній бампер, переднє ліве крило, капот, переднє ліве колесо) на відстані 0-70 см від лівого габариту кузова автомобіля;

- висновком експерта №СЕ-19/118-21/9119-АВ від 08.06.2021р., згідно якого матеріальний збиток власнику автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, складає 327 756,00 грн.;

- висновком експерта №СЕ-19/118-21/9112-АВ від 08.10.2021р., згідно якого матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля марки «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на 30.09.2021р., внаслідок його пошкодження при дорожньо-транспортний пригоді, складає 182 149,80 грн.;

- ухвалами слідчого судді від 18.11.2021р. про надання слідчому тимчасового доступу до медичних документів хворої потерпілої ОСОБА_4 ;

- протоколами тимчасового доступу до речей і документів від 23.11.2021р. та від 03.12.2021р., згідно яких було отримано доступ до медичних карток стаціонарної хворої ОСОБА_4 ;

- висновком експерта №253 від 20.12.2021р., згідно якого відповідно записам наданих медичних документів у гр-ки ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження: «Закритий поперечний перелом лівої вертлюгової западини зі зміщенням. Перелом верхньої гілки лонної кістки справа та сідничної кістки справа. Розрив лівого крижово-клубового зчленування. Осаднення шкірних покривів лівої та правої кисті». Вказані вище тілесні ушкодження виникли від дії тупого (их) предмету (ів), могли утворитись внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, можливо в термін та за обставин (а саме внаслідок зіткнення транспортних засобів, перебуваючи в салоні одного з них, не виключно в якості водія) зазначених у постанові і які, згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.95р.) відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я;

- висновком експерта №СЕ-19/118-22/3464-ІТ від 17.05.2022р., згідно якого зіткнення автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 із гужовою підводою відбулося на смузі в напрямку м. Почаїв, зі сторони м. Радивилів автодороги Н-02, що в межах с. Батьків Дубенського району Рівненської області та перед початком утворення сліду гальмування із осипом ґрунту, що зафіксований у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і схемі до нього від 30.09.2021р., відносно руху зі сторони м. Радивилів в напрямку м. Почаїв. Встановити більш точно координати місця зіткнення транспортних засобів в абсолютних величинах не видається можливим в зв`язку з відсутністю в наданих на дослідження матеріалах достатньої сукупності уточнюючої слідової інформації, яка могла б свідчити про це. Зіткнення автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 із автомобілем «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 відбулося у проїзній частині автодороги Н-02, що в межах с. Батьків Дубенського району Рівненської області та в межах ділянки осипу уламків ТЗ, яка зафіксована у протоколі огляду місця дорожньо- транспортної пригоди і схемі до нього від 30.09.2021. Встановити більш точно координати місця зіткнення транспортних засобів в абсолютних величинах не видається можливим в зв`язку з відсутністю в наданих на дослідження матеріалах достатньої сукупності уточнюючої слідової інформації, яка могла б свідчити про це;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.09.2022р. за участю потерпілої ОСОБА_4 та схемою до протоколу слідчого експерименту, відповідно до яких відтворено події до ДТП, місце розташування транспортних засобів;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.11.2022р. за участю свідка ОСОБА_6 та диску до протоколу, відповідно до яких відтворено події до ДТП;

- довідкою з Рівненського обласного центру з гідрометеорології від 15.02.2023р., згідно якої 30.09.2021р. побл. С. Батьків Радивилівської ТГ Дубенського району Рівненської області близько 19.30 год зафіксовано погодні умови: малохмарно, температура повітря близько +12 градусів, опадів та інших атмосферних явищ не спостерігалось. Сонце зайшло о 18.58 год, повна темрява настала о 19.30 го. в цей період тривали сутінки;

- додатковими фототаблицями від 30.09.2021р. за фактом ДТП, що мали місце неподалік с. Батьків, Дубенського району. Згідно зазначених фототаблиць вбачається наявність дошки із світловідбиваючим елементом помаранчевого кольору овальної форми, що підтверджує наявність світловідбиваючих елементів на гужовій підводі. Так, зазначена дошка розташована поряд з іншими елементами гужової підводи, а саме рами з колесами та іншими дощатими елементами;

- висновком експерта №СЕ-19/118-23/7255-ІТ від 01.08.2023р. згідно якого, за умови гальмування автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 перед наїздом на перешкоду (гужову підводу) із залишенням сліду гальмування, покази водія автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , зазначені ним у протоколі допиту його як свідка від 25.11.2021р., в частині виявлення ним на відстані 3 м перешкоди для руху (гужової підводи). Враховуючи швидкість руху керованого ним транспортного засобу 80 км/год, при наявності гальмівного шляху керованого ним транспортного засобу, зафіксованого на місці дорожньо-транспортної пригоди, перед зіткненням із перешкодою (гужовою підводою) довжиною 2.2 м., є технічно неспроможними;

- висновком експерта №СЕ-19/118-23/9071-ІТ від 28.08.2023р., згідно якого в дорожній обстановці, яка наведена в наданих на експертизу вихідних даних, водій автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , з технічної точки зору, повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.2, п.12.6 г та п.12.3 ПДР, тобто рухатися не перевищуючи допустимої швидкості, а з моменту виникнення перешкоди для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу до швидкості руху перешкоди. В дорожній обстановці, яка наведена в наданих на експертизу вихідних даних, водій автомобіля «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 ,, з технічної точки зору, повинна була діяти у відповідності до вимог п.12.2, п.12.4 та п.12.3 ПДР, тобто рухатися не перевищуючи допустимої швидкості, а з моменту виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху керованого нею транспортного засобу аж до зупинки. В дорожній обстановці, яка наведена в наданих на експертизу вихідних даних, особа, яка керувала гужовою підводою ОСОБА_8 , з технічної точки зору, повинен був діяти у відповідності до вимог п.7.2, п.7.3, п.7.7.б та п.11.14 ПДР, тобто рухатися якомога правіше до правого краю проїзної частини, гужовим возом обладнаним світлоповертачами: спереду білого кольору, ззаду червоного з встановленими та увімкненими ліхтарями: спереду білого кольору, ззаду червоного кольору, що встановлюються з лівого боку воза. В дорожній обстановці, яка наведена в наданих на експертизу вихідних даних, в заданий момент виникнення перешкоди для руху (в умовах без зустрічного роз`їзду за наявності світловідбивачів на гужовій підводі) водій автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав технічну можливість уникнути наїзду на гужовий віз шляхом своєчасного застосування екстренного гальмування. В дорожній обстановці, яка наведена в наданих на експертизу вихідних даних, в заданий момент виникнення перешкоди для руху ( в умовах зустрічного роз`їзду за наявності світловідбивачів на гужовій підводі), водій автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав технічну можливість уникнути наїзду на гужовий віз шляхом своєчасного застосування гальмування. В дорожній обстановці, яка наведена в наданих на експертизу вихідних даних, в умовах зустрічного роз`їзду за наявності світловідбивачів на гужовій підводі, дії водія автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не відповідали вимогам п.12.3 ПДР та з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку зі скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди. В дорожній обстановці, яка наведена в наданих на експертизу вихідних даних, в умовах без зустрічного роз`їзду за наявності світловідбивачів на гужовій підводі, дії водія автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , не відповідали вимогам п.12.3 ПДР та, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку зі скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди. В заданих дорожніх обстановках, в умовах зустрічного роз`їзду за наявності світловідбивачів на гужовій підводі та в умовах без зустрічного роз`їзду за наявності світловідбивачів на гужовій підводі, в діях особи, яка керувала гужовою підводою ОСОБА_8 , невідповідностей вимогам п.7.2, п.7.3 та п.7.7б ПДР, які з технічної точки зору, знаходилися б у причинному зв`язку зі скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди не вбачається;

- протоколом огляду залишків гужової підводи від 24.10.2023р. за адресою с. Перенятин, Дубенського району Рівненської області з фототаблицями, відповідно до яких залишками є рама на резиновому ходу.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 кожен окремо повідомили, що є жителя с. Перенятин, Дубенського району Рівненської області. ОСОБА_13 є їх односельчанином, має гужову підводу, збирає по селу молоко. Підтвердили, що на гужовій підводі ззаду були світловідбиваючи елементи, по боках округлої форми, посередині трикутник червоного кольору. Якого саме розміру точно сказати не можуть, бо не вважали це для них важливим.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду повідомив, що він є власником гужової підводи. 30.09.2021р. він дав гужову підводу в користування сину ОСОБА_8 . Ввечері йому подзвонили та повідомили, що син потрапив у ДТП. Він приїхав на місце ДТП. Підвода була вщент розбита, один кінь загинув, інший кульгав. Суду повідомив, що гужову підводу зробив сам. Гужова підвода ззаду мала катафоти зліва червоного кольору, справа помаранчевого кольору, посередині був трикутник червоний. Деякі залишки дошок з підводи та раму на резиновому ходу йому віддали одразу після огляду місця ДТП. Суду повідомив, що вцілів один лише катафот, інші були розбиті. Залишки гужової підводи лежали біля його подвір`я приблизно рік, після чого він їх використав на інші цілі.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що 30.09.2021р. взяв гужову підводу у батька ОСОБА_13 . Їхав з с. Немирівки до с. Перенятин Дубенського району Рівненської області. Вже сутеніло. Гужова підвода була обладнана ззаду катафотами, зліва червоного кольору, посередині трикутник, справа не пам`ятає. Рухався якомога ближче до правого краю. З ним також був пасинок ОСОБА_14 . Після зіткнення з автомобілем ОСОБА_6 , його викинуло з підводи, більше він нічого не пам`ятає, бо втратив свідомість.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що знає сім`ю ОСОБА_16 , оскільки вони односельчани. 30.09.2021р., він повертаючись додому зі сторони м. Радивилів в с. Перенятин бачив як рухалася гужова підвода ОСОБА_8 . Він її обігнав. Приблизно це було за 10-15 хвилин до ДТП. Стверджує, що гужова підвода мала ззаду катафоти, зліва червоного, справа помаранчевого кольору округлої форми, посередині червоний трикутник. Коли він обганяв гужову підводу, сутеніло, однак видимість була чудова навіть без ближнього світла фар.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що він 30.09.2021р. перебував у добовому чергуванні разом з ОСОБА_18 . До них поступив виклик про ДТП. Вони приїхали на місце ДТП. В їх обов`язки входило забезпечення безпеки дорожнього руху, у зборі доказів вони участі не приймали. До приїзду слідчої групи, надали допомогу потерпілій ОСОБА_4 . Також повідомив, що як дільничний знає сім`ю ОСОБА_16 . Знає, що ОСОБА_13 має гужову підводу на якій розташовані ззаду світловідбиваючи елементи, зліва червоного кольору, справа помаранчевого кольору округлої форми, посередині аварійний знак трикутник. ОСОБА_13 за порушенням правил ПДР при експлуатації гужової підводи до адміністративної відповідальності не притягувався.

Неповнолітній свідок ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 за участю законного представника ОСОБА_19 та психолога ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що 30.09.2021р. разом із вітчимом ОСОБА_8 рухався гужовою підводою додому в с. Перенятин з с. Немирівка, вже сутеніло. Гужова підвода була обладнана ззаду катафотами, по боках круглі, посередині трикутник, кольори не пам`ятає. Бачив також сусіда ОСОБА_21 , який обігнав їх десь за 15 хвилин до ДТП. В момент ДТП його викинуло з підводи. Ушкоджень не отримав, на місці ДТП був недовго.

Свідок захисту ОСОБА_22 показав, що 30.09.2021р. ввечері він разом з ОСОБА_6 їхали в його автомобілі, поблизу с. Батьків Дубенського району Рівненської області, за декілька метрів побачили гужову підводу, яка не була обладнана світловідбиваючими елементами. ОСОБА_6 почав гальмувати, однак уникнути зіткнення не вдалося. Після ДТП він бачив елементи гужової підводи, зокрема задник, він був фактично цілий і на ній не було катафотів.

Свідок захисту ОСОБА_23 в судовому засіданні показав, що за проханням ОСОБА_6 він з ним на наступний день після ДТП поїхали на місце ДТП. На місці ДТП бачив багато залишків дошок від підводи, однак не побачив жодних залишків світловідбиваючих елементів. Робив фото, однак вони не збереглися.

Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що будь-яких підстав для обмови обвинуваченого, свідки обвинувачення не мають, відповідно і у суду не має жодних підстав ставити під сумнів покази останніх. Допитані свідки були також попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів, давали покази під присягою, в кінцевому результаті справи не зацікавлені, тому підстав сумніватися в їх об`єктивності, недостовірності не має. Зазначені обставини, що підтверджуються показаннями свідків, узгоджуються з іншими доказами у справі, тож вони визнані судом достовірними. Таким чином, у суду не має підстав не довіряти показам свідків, сумніватися в їх правдивості, що в силу вимог ст.84 КПК України є процесуальним джерелом доказів.

А от до показів свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 суд ставиться критично, та вважає їх сумнівними. Тобто, свідки в судовому засіданні засвідчили, що обвинувачений правила дорожнього руху не порушував, пригода сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм гужової підводи, яка не була обладнана світловідбиваючими елементами. Дані покази безпідставно виправдовують дії обвинуваченого.

Суд не бере до уваги наведені зауваження сторони захисту щодо того, що слідчі дії були проведені неякісно, а саме у протоколі огляду місця події від 30.09.2021р. не зафіксовано наявність залишків світловідбиваючих елементів гужової підводи, які не були визнані речовими доказами, а згодом відповідно до наданих додаткових фототаблиць було зафіксовано наявність світловідбиваючого елементу, з огляду на те, що така відсутність не впливає на допустимість такого доказу.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у постанові від 01 листопада 2022 року у справі № 344/2995/15-к зазначив, Суд неодноразово вирішував, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Суд приймає до уваги докази, а саме додаткові фототаблиці з місця ДТП, на яких зафіксована дошка від гужової підводи з наявним світловідбиваючим елементом помаранчевого кольору округлої форми, оскільки надані фототаблиці відображають подію ДТП, співпадають з фототаблицями, доданими до протоколу огляду місця ДТП, а тому у суду немає сумніву в їх достовірності.

Захисником також не надано доказів, що проведення слідчих дій під час досудового розслідування, було здійснено з порушеннями прав інших осіб, а також не надано доказів наявності діянь, які б свідчили про істотні порушення прав людини і основоположних свобод людини.

Суд не бере до уваги зауваження захисника щодо не збереження речового доказу гужової підводи, оскільки сам речовий доказ (ходова на резиновому ході) доказової бази, на яку посилається сторона захисту не несе, а саме наявність слідів світловідбиваючих елементів.

Посилання сторони захисту, як на основний доказ своєї невинуватості, на висновок експерта №СЕ-19/118-22/10977-ІТ від 19.01.2023р., згідно якого зазначено, що у разі відсутності на гужовій підводі світловідбивачів, водій автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути наїзду на гужовий віз шляхом своєчасного застосування екстренного гальмування і в такому разі порушення ПДР водієм гужової підводи ОСОБА_8 з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку із скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, є безпідставним, оскільки судом встановлено наявність світловідбиваючих елементів на гужовій підводі.

Суд визнає здобуті по даному кримінальному провадженню докази належними, допустимими, достатніми і достовірними, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено. Судом було досліджено всі докази, надані учасниками кримінального провадження, та вжито передбачені законом заходи для допиту усіх свідків, зазначених стороною обвинувачення та захисту. На допиті інших свідків сторони кримінального провадження не наполягали.

Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.

Оцінюючи кожний досліджений в судовому засіданні доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Суд не враховує показання обвинуваченого ОСОБА_6 про його невинуватість у вчиненні інкримінованих йому діянь, так як вони суперечать перевіреним і оціненим судом фактичним обставинам. Досліджені судом матеріали, узгоджуються із встановленими судом обставинами події злочину і підтверджують вину обвинуваченого у його вчиненні та розцінюються судом як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому середньої тяжкості та тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує, що відповідно до ст. 25 КК України кримінальне правопорушення є вчинене з необережності та передбачає необережну форму вини, а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Зважаючи на положення ст. 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення ст. 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України з позбавленням права керування транспортними засобами.

Разом з тим, суд враховує положення п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, згідно з якими особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, минуло три роки.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст.49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (ст. ст. 284-288 КПК України).

Відповідно до частини 5 статті 74 КК України особу також може бути за вироком суду звільнено від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

У постанові від 12 листопада 2019 р. Верховним Судом колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального у справі № 566/554/16-к, провадження № 51-2110км19 зазначено, що якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і, на підставі частини 5 статті 74, статті 49 КК, може звільнити від нього засудженого. Звільнення від покарання на наведеній підставі (ч. 5 ст. 74 КК України) застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст. 49 КК України. Зокрема у випадку, якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину або виправдання. Тоді суд, за наявності підстав, визнає особу винною у вчиненні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись зазначеною нормою матеріального права та частини 5 статті 74 вказаного Кодексу.

Початковим етапом відліку процесуального строку є дата вчинення кримінального злочину 30.09.2021р..

Як встановлено судом, із моменту вчинення кримінального злочину до дня ухвалення вироку пройшло більше трьох років. Перебіг давності не переривався, а тому строки притягнення до кримінальної відповідальності закінчилися. Отже, на час ухвалення вироку строки давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закінчились, оскільки минуло більше трьох років.

З огляду на вищевикладені норми законодавства, враховуючи, що в ході судового засідання знайшла підтвердження вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, хоча обвинувачений не визнавав своєї вини у вчиненні цього кримінального злочину і просив постановити виправдувальний вирок, за відсутністю в його діях складу злочину.

На підставі перевірених в ході судового засідання доказів, у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, на день ухвалення вироку закінчились строки давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке мало місце 30.09.2021р.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне звільнити його від призначеного судом покарання на підставі положень ч. 5 ст. 74 КК України.

Водночас, слід зазначити, що звільнення від кримінальної відповідальності в порядку ст. 49 КК України не відноситься до реабілітуючих підстав.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті ДТП, дослідивши надані докази, суд виходить з наступного.

ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження був поданий цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Від ОСОБА_6 надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній не визнав позовні вимоги в повному обсязі, оскільки він не рахує себе особою, винною у спричиненні ДТП, а тому не має підстав для стягнення з нього, понесених потерпілою ОСОБА_4 збитків. Крім цього, зазначив, що безпідставно не було залучено в якості співвідповідача Страхову компанію «Еталон», оскільки на момент ДТП його відповідальність була застрахована в цій компанії.

Ухвалою суду від 20.12.2023р. за згодою позивача було залучено співвідповідача Страхову компанію «Еталон».

16.01.2024р. від Страхової компанії «Еталон» надійшов відзив, згідно якого вона позовні вимоги не визнає повністю, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відносно співвідповідача СК «Еталон». В обґрунтування відзиву посилається на те, що позивачем ОСОБА_4 в якості доказу завдання матеріальної шкоди наданий висновок експерта №СЕ-19/118-21/9112-АВ від 08.10.2021р., проведений в рамках кримінального провадження, згідно якого визначений матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля марки «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який дорівнює 182 149,80 грн. У висновку зазначено, що це ціна автомобіля на момент ДТП, оскільки ремонт даного автомобіля суттєво перевищує його ринкову вартість та є економічно необґрунтованим. У даному випадку для визначення шкоди, яка підлягає виплати, ОСОБА_4 необхідно було визначити вартість залишків автомобіля після ДТП, різниця яка між ринковою вартістю та вартістю після ДТП і повинна була бути сплачена. Однак доказів вартості автомобіля після ДТП, ОСОБА_4 не надано. Крім цього, зазначає, що відповідальність страхової компанії обмежена вартістю страхового ліміту, в даному випадку 100 000,00 грн. за вирахуванням франшизи, а сума матеріального збитку перевищує зазначений ліміт. Щодо відшкодування моральної шкоди, то її вартість вираховується, виходячи із вартості шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, однак таких доказів суду не надано. Щодо оплати правових послуг, то вони також не підлягають задоволенню, з огляду відсутності належних доказів підтвердження їх надання та їх розмір.

Дослідивши позов, відзиви та додані до них докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Положеннями ч. 1 ст. 56 КПК України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Основними умовами пред`явлення цивільного позову в кримінальному процесі є подання позовної заяви; процесуальна правоздатність позивача; відсутність винесеного судом рішення за тією ж підставою та предметом позову.

Як вказує позивач, обвинуваченим внаслідок вчинення кримінального правопорушення завдано матеріальну шкоду водію автомобіля «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 у розмірі 182 149,80 грн., підтвердженням чого є висновок експерта №СЕ-19/118-21/9112-АВ від 08.10.2021р., завдано моральну шкоду на суму 200 000,00 грн., а також понесено витрати на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

До спірних правовідносин слід застосувати норми ЦК України.

Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 8-9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала за наявності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 червня 2019 року в справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24 кс19), для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону №1961-ІV, не є обов`язковим.

Порядок звернення потерпілого чи іншої особи до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий у розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-IV).

Як убачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , винного у ДТП, була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН».

Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, керуючись вищенаведеними положенням Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний виплатити позивачу ОСОБА_4 як власнику автомобіля суму страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика (100 000,00 грн.) за вирахуванням суми франшизи (2600,00 грн.).

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно з ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (№1961-ІV) шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортно ї пригоди майну потерпілого, це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

За змістом статті 30 Закону №1961-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

На підтвердження завданого збитку позивач надав суду висновок експерта №СЕ-19/118-21/9112-АВ від 08.10.2021р. по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 244 159,68 грн. Вартість матеріального збитку автомобіля марки «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП, що сталась 30.09.2021р., складає 182 149,80 грн. При цьому, експертом зазначено: У даному випадку вартість відновлювального ремонту перевищує вартість автомобіля на момент до настання події, тому розмір матеріального збитку визначається як сума, що дорівнює ринковій вартості на момент пошкодження. Відновлення такого транспортного засобу є економічно недоцільним.

Тобто, вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля перевищує його ринкову вартість до моменту ДТП.

Виходячи з норм права вказаного закону та даних експертного дослідження ремонт автомобіля марки «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала, що автомобіль є знищеним, не підлягає відновленню, знаходиться у неї в гаражі в стані після ДТП.

Порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону №1961-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП.

Верховний Суд у постанові від 20 жовтня 2021 року у справі №205/1314/16-ц про застосування ст. 30 Закону України №1961-IV дійшов висновку, що у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик (моторне транспортне страхове бюро), або інша особа, яка відповідає за завдану шкоду.

Такі ж правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі №125/1216/20.

З урахуванням зазначеного вище, суд вважає, що з ПАТ «Страхова компанія «Еталон» підлягає стягненню матеріальна шкода в межах страхового ліміту з вирахуванням франшизи, яка становить 97 400,00 грн. (100 000,00 грн. страховий ліміт 2 600,00 грн. франшиза).

Інша недостатня сума матеріального збитку підлягає стягненню з ОСОБА_6 у розмірі 84 749,80 грн. (182 149,80 грн. 97 400,00 грн.) з зобов`язанням ОСОБА_4 передати залишки автомобіля, оскільки вина ОСОБА_6 доведена лише в зазначеному кримінальному провадженні.

Щодо стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З урахуванням того, що позивачем ОСОБА_4 не зазначений розмір шкоди, завданої ушкодження здоров`я, суд не може вирахувати суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з страхової компанії, тому в цій частині відмовляє у задоволенні позову до ПАТ «СК «ЕТАЛОН».

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені статями 23, 1167 ЦК України.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В разі доведеності моральна шкода, як зазначено в статті 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала.

Встановивши, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_4 зазнала значної емоційної напруги та стресу, фізичного болю і ушкодження здоров`я, які кваліфіковані судово-медичним експертом як ушкодження середнього ступеня тяжкості, існують правові підстави для відшкодування моральної шкоди.

Наявні в матеріалах справи докази дають підстави для висновку, що в результаті отримання тілесних ушкоджень, спричинених дорожньо-транспортною пригодою, ОСОБА_4 заподіяно моральні та душевні травми, пов`язані з перенесеними фізичними стражданнями, а також це потягло зміни, що призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, судом враховується і вид тілесних ушкоджень, які отримала потерпіла, що зумовлює додаткові умови для відновлення її стану, який був до події ДТП, а тому суд дійшов висновку про доведеність факту заподіяння ОСОБА_6 моральної шкоди.

При визначенні судом розміру відшкодування завданої позивачу моральної шкоди опираючись на п. 9 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у Постанові від 31.03.1995 року № 4 „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд виходить з вимог розумності, виваженості та справедливості та враховує обставини, викладені вище. Розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди суд оцінює, з урахуванням наданих доказів, в сумі 50 000,00 грн., яку слід стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої.

Підстав для стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн. суд не знаходить, внаслідок відсутності доказів на їх підтвердження.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.49, ч.5 ст.74 КК України, ст.ст.284, 288, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст.23,1167-1168,1201 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до положень ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 від основного та додаткового покарань за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 18 007,38 грн. (вісімнадцять тисяч сім гривень тридцять вісім копійок).

Речові докази:

-автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 вважати йому повернутим;

-автомобіль марки «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 вважати їй повернутим;

-раму гужової підводи на резиновому ходу, передану на відповідальне зберігання ОСОБА_13 вважати йому повернутим.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ "Страхова компанія «ЕТАЛОН» на користь ОСОБА_4 виплату страхового відшкодування пов`язаного з відшкодуванням матеріальної шкоди, завданої майну, в сумі 97 400,00 грн. (дев`яносто сім тисяч чотириста гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану пошкодженням автомобіля, у розмірі 84 749,80 грн. (вісімдесят чотири тисячі сімсот сорок дев`ять гривень вісімдесят копійок).

Зобов`язати ОСОБА_4 передати залишки транспортного засобу «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 як особі, яка відповідає за завдану шкоду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 відшкодування за моральну шкоду в сумі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1