Справа №487/1382/25
Провадження №1-кс/487/3771/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2025 Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого СУ ГУНП в Херсонській області капітан поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000004 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.08.2025 слідчий СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000004 від 02.01.2025 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, а саме до 24.09.2025.

У клопотанні слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та на те, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати. Зокрема слідчий посилається на продовження існування ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 спливає 22.08.2025, проте, завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні до вказаної дати неможливо, оскільки необхідно: отримати висновки двох портретних експертиз за експертною спеціальністю 6.2 «Ідентифікація особи за ознаками зовнішності за матеріальними зображеннями»; отримати висновок судової молекулярногенетичної експертизи; виконати вимоги щодо перегляду та приведення грифів секретності матеріальних носіїв інформації (розсекретити), як законних підстав для проведення негласних слідчих (розшукових) дій, передбачених ст. ст. 263, 267 КПК України, а саме: клопотання та доручення слідчого СУ ГУНП в Херсонській області, ухвали слідчого судді Миколаївського апеляційного суду; на підставі зібраних доказів визначитись із остаточною правовою кваліфікацією дій підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ; скласти та направити до суду в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, з підстав викладених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні, посилаючись на незадовільний стан здоров`я, наявність на утриманні дружини, неповнолітньої дитини, батьків пенсійного віку, просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, обравши йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні, посилаючись на те, що сторона обвинувачення не довела подальше існування ризиків, передбачених ч.1 п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого та змінити підозрюваному запобіжний захід у вигляді триманням під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Так, підозрюваний ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, дружину з інвалідністю, батьків пенсійного віку, раніше не судимий. Крім того просила врахувати, що ОСОБА_4 має ряд хронічних захворювань, на теперішній час стан його здоров`я різко погіршився. Враховуючи що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам на які посилається прокурор, просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Із матеріалів клопотання встановлено, слідчими СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000004, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до клопотання, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливою метою, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , та невстановленою в ході досудового розслідування особою, у січні 2025, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, переслідуючи корисливий мотив і мету, направлену на отримання грошової винагороди, достовірно знаючи про тимчасові обмеження щодо виїзду військовозобов`язаних чоловіків з території України, організували та сприяли незаконному переправлення через державний кордон України громадянин України призовного віку, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску, у воєнний час за грошову винагороду, не зважаючи на діючі обмеження воєнного стану.

У січні 2025, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, невстановлена в ході досудового розслідування особа, спілкуючись за допомогою месенджеру «Телеграм», представляючись під різними іменами, організувала ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 незаконний перетин кордону України та роз`яснила, що вони можуть безперешкодно перетнути державний кордон України у воєнний стан, для цього їм необхідно прибути до автозаправної станції «Socar», розташованої за адресою м. Умань, вул. Незалежності, 64, де їх буде чекати автомобіль, який безпосередньо доставить до смт. Кодима Подільського району Одеської області, звідки відбудеться піший перехід поза встановленими пунктами пропуску державного кордону України до Молдавської Республіки, за заздалегідь обумовленим маршрутом.

В подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , виконуючи вказівку невстановленої в ході досудового розслідування особи, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 28.01.2025, прибули до населеного пункту на околиці м. Умань Черкаської області, при цьому, виконуючи заздалегідь обумовлену вказівку, повідомили своє місце знаходження, шляхом надіслання даних про геопозицію, де почали очікувати, поки невстановлена особа не зв`язалась з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 та повідомила, що за ними прибув автомобіль марки «OPEL OMEGA» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , який мав привезти до території автозаправної станції «Socar», розташованої за адресою: м. Умань, вул. Незалежності, 64, де необхідно ще забрати ОСОБА_8 та ОСОБА_10 та розпочати рух до смт. Кодима Подільського району Одеської області, а саме до місця початку пішого переходу державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску державного кордону України.

Перед початком руху до автозаправної станції «Socar», ОСОБА_9 та ОСОБА_11 перебуваючи в салоні автомобіля марки «OPEL OMEGA» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , виконали усну вказівку останнього, а саме вимкнули та віддали ОСОБА_7 належні їм мобільні телефони, після чого почали рух до вказаної авто заправної станції.

Далі, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , виконуючи вказівки невстановленої в ході досудового розслідування особи, прибули на територію автозаправної станції «Socar», розташованої за адресою м. Умань, вул. Незалежності, 64, де почали очікувати наданий засіб вказаною невідомою особою, а саме автомобіль марки «OPEL OMEGA» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 .

По приїзду до визначеного місця, до салону автомобіля сіли ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які також виконали вказівку ОСОБА_7 вимкнули та віддали йому свої мобільні телефони. Перед початком руху ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про необхідність передати грошову винагороду за послуги, пов`язані з наданням засобу для перевезення до місця початку пішого переходу державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску, на що лише ОСОБА_8 передав ОСОБА_7 грошову винагороду за вказані послуги в сумі 950 Євро, решта повідомили, що за них вказані фінансові операції здійснили їх родичі та близькі особи шляхом переказу на крипто гаманець невстановленої в ході досудового розслідування особи.

У подальшому ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом марки «OPEL OMEGA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з корисливих мотивів, здійснюючи реалізацію злочинного умислу, направленого на сприяння ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , шляхом порад, вказівок, наданням засобів або усуненням перешкод незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом марки «Mazda 6» реєстраційний номер НОМЕР_2 почали рух в напрямку смт. Кодима Подільського району Одеської області.

28.01.2025 точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, транспортний засіб марки «Mazda 6» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 рухався попереду та останній постійно підтримував зв`язок з ОСОБА_7 , який керував транспортним засобом марки «OPEL OMEGA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого перебували ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та повідомляв, які на шляху слідування є перешкоди та надав вказівки з метою їх усунення, а саме тому за повідомленням ОСОБА_4 про наявний блок-пост, ОСОБА_7 змінено маршрут слідування з метою його об`їзду.

Далі, транспортний засіб марки «OPEL OMEGA» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , в салоні якого перебували ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 під`їжджаючи до с. Кодима Подільського району Одеської області водію надійшов телефонний дзвінок від ОСОБА_4 , який рухався попереду в ході якого останній повідомив, що на під`їзді до кладовища, розташованого на околиці с. Кодима Подільського району Одеської області віддати пасажирам їх мобільні телефони та одразу зупинитись та висадити їх.

В подальшому, ОСОБА_7 , зупинившись у заздалегідь обумовленому місці з ОСОБА_4 , висадив ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та повернув належні їм мобільні телефони надав вказівки ввімкнути їх та відкрити застосунок новігації та порадив рухатися чітко по відому їм раніше маршруту з метою успішного незаконно перетину державного кордону України поза пунктами пропуску.

Далі, 28.01.2025 приблизно о 23.20 год. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які рухались в пішому порядку в напрямку с. Василівка Республіки Молдова на західній околиці с. Лабушне Подільського району Одеської області, в подальшому, на відстані 5 000 м. від лінії державного кордону України з Республікою Молдова, затримано працівниками прикордонного наряду «Прикордонний патруль» по оперативній інформації відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_3 прикордонному загону Головного відділу забезпечення внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державної прикордонної служби України, чим припинені зазначені незаконні дії ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та невстановленої слідством особи, направлені на організацію незаконного переправлення вказаних осіб через державний кордон України.

24.06.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2025 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані аналітичних звітів щодо фіксації спільного маршруту автомобілів під керуванням ОСОБА_4 та ОСОБА_7 від 28.01.2025 р., результати аналізу телефонних з`єднань між ними, показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 про координуючу роль особи з контактним іменем « ОСОБА_12 », а також результати негласної слідчої (розшукової) дії щодо автомобіля Mazda 6, яким керував підозрюваний, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_4 .

Постановою заступника керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_13 від 15.08.2025 продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до трьох місяців, до 24.09.2025.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в його обґрунтування слідчий зазначив про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, та те, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, не зменшилися та продовжують існувати та їм не можливо запобігти шляхом застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку що запобігти їм в змозі цей вид запобіжного заходу.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Крім того, при вирішенні питання щодо заявленого слідчим клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І.А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Конституційний Суд України неодноразово вказував, що обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи (Рішення від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016, рішення від 25 червня 2019 року №3-68/2018).

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Корнійчук проти України" від 30 січня 2018 року наголошено, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади; обов`язок посадової особи, яка відправляє правосуддя, надавати відповідні та достатні підстави затримання на додаток до наявності обґрунтованої підозри (§ 57).

Вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

У рішенні від 10.03.2009 року у справі «Биков проти Росії», заява № 4378/02, п. 64, Суд зазначив, що тягар доказування при вирішенні питань щодо продовжуваного позбавлення особи волі не повинен перекладатися на затриману особу, щоб вона доводила б наявність причин, які б виправдовували її звільнення з-під варти (див. постанову Європейського Суду з прав людини від 26.07.2001 року у справі «Ілійков проти Болгарії», заява № 33977/96, § 85).

Разом з тим, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні, не наведено виключних обставин і не надано доказів, які б давали підстави для подальшого тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Так, слідчий суддя зазначає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені пунктом 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.

Разом з цим, слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 одружений, дружина - ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом 3 групи, не працевлаштована, отримує пенсію по інвалідності. Крім того, відповідно до Довідки № 629 КНП КМР " Міська лікарня швидкої медичної допомоги", ОСОБА_14 з 24.07.2025 по теперішній час перебуває на лікуванні у відділенні неврології.

Підозрюваний ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того має на утриманні батька ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є інвалідом 2 групи, мати ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка не працює, отримує пенсію за віком. Батьки підозрюваного взяті на облік внутрішньо переміщеної особи.

Крім того підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем навчання, проживання, характеризується позитивно, в період з 14.12.2022 по 24.02.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Відповідно до Довідки № 90/1 від 23.07.2025 є студентом факультету економіки та соціальних комунікацій 1 курсу денної форми навчання для здобуття ступеню бакалавра за держзамовленням Дніпровського державного технічного університету, термін навчання з 01.09.2024 до 30.06.2027.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 має хронічні захворювання, 01.07.2024 в зв`язку з погіршенням стану здоров`я був вимушений звернутися за медичною допомогою.

Отже, з урахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, одружений, дружина має інвалідність 3 групи, має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, батьків пенсійного віку, батько є інвалідом 2 групи, відсутність судимостей, вищезазначені ризики, є невагомими та запобігти їх настанню можливо шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який буде запорукою належної процесуальної поведінки підозрюваного на період проведення досудового розслідування, та є достатнім для досягнення мети запобіжного заходу.

Водночас не може залишатися поза увагою те, що найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до ОСОБА_4 26.06.2025, з якого він безперервно утримується в слідчому ізоляторі. Також слідчий суддя враховує, що розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді, до цього часу за підозрюваного не внесений, що вказує на те, що такий розмір застави є непомірним для підозрюваного.

Таким чином, з огляду на досліджені в суді докази, беручи до уваги стадію кримінального провадження, дані про особу підозрюваного, наявність міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя приходить до висновку що слідчим у клопотанні, та прокурором у судовому засіданні не наведено обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, та подальше перебування під вартою, буде становити невиправдане та непропорційне втручання в право цієї особи на свободу та особисту недоторканість, яке в контексті цієї справи не є необхідним в демократичному суспільстві, та призведе до порушення ст. 5 та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки інтереси правосуддя не потребують подальшого тримання під вартою підозрюваного.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції доведено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Так, прокурором у судовому засіданні доведено, що завершити досудове слідство до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу неможливо.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої ст. 194 КПК України цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи, що прокурором не доведено недостатності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити, та змінити підозрюваному запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного в межах строку досудового слідства, та зможе запобігти ризикам, враховуючи дані про його особу, характер та специфіку інкримінованого діяння, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 199, 309, 392-395, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Херсонській області капітан поліції ОСОБА_6 - відмовити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що був обраний згідно ухвали слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 26.06.2025 на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді, яке розташоване за адресою : АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 24.09.2025 наступні обов`язки:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з підозрюваними, свідками, у вказаному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт встановлюється до 24.09.2025 (включно).

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.3 ст. 202 КПК України негайно доставити ОСОБА_4 до місця проживання і звільнити з-під варти. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 22.08.2025 о 15.30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1