ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18322/23

Провадження № 11-сс/820/429/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002396, за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

08 серпня 2025 року прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням про накладення арешту на речі, вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон iPhone; мобільний телефон марки Номі моделі і144т без сім картки, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ними.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2025 року клопотання задоволено та накладено арешт із тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на мобільний телефон iPhone; мобільний телефон марки Номі моделі і144т без сім картки.

Представник заявника ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури від 08 серпня 2025 року про арешт майна відмовити.

Уважав, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та незаконним.

Посилався на те, що у слідчого судді місцевого суду були відсутні докази, що підтверджують відповідні підстави та мотиви накладення арешту. Процесуальним керівником вони не були доведені і не узгоджуються між собою.

Звертав увагу на те, що слідчий суддя місцевого суду не звернув увагу на те, що текстова частина клопотання про арешт містить істотні суперечності у частині відсутності ідентифікації арештованого майна.

Серед іншого, судом не взято до уваги, що речі вилучені в ході обшуку та обставини, які досліджуються органом досудового розслідування, є нетотожними між собою, оскільки речі вилучені в ході обшуку не мають жодного доказового значення до обставин, які досліджуються органом досудового розслідування. Матеріали клопотання та долучених стороною обвинувачення доказів не містять прямих доказів, які можуть це підтвердити.

У матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що саме ОСОБА_7 брав участь у ймовірно вчинених кримінальних правопорушеннях, з витягу ЄРДР зазначається «невстановлені особи». Наразі ОСОБА_7 не було вручено повідомлення про підозру, останній не є свідком у справі, а отже виступає як третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, заперечення проти задоволення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_5 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Приписи ч.1 ст.2 КК України передбачають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно зі ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст.94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст.170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 частини другої ст.170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів установлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

Із матеріалів клопотання вбачається, що СУ ГУ Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002396 від 05 липня 2023 року, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.4, 5 ст.185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 серпня 2025 року було надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка належить на праві власності ОСОБА_8 , з метою відшукання та вилучення мобільних терміналів та абонентських номерів операторів мобільного зв`язку України, ноутбуків, планшетів, накопичувачів пам`яті, документів та чорнових записів, які містять відомості щодо викрадення, зберігання та збуту засобів для захисту, підживлення рослин; засобів захисту та підживлення рослин «Адексар СЕ Плюс». «Вензар 50 КС». «Конвізо 1 80 OD МД», «Матар», «Пропульс 250 SE СЕ», «Пропульс 250 SE СЕ», «Рекс Плюс СЕ». «Рекс Плюс СЕ»; систем навігації з моніторами до сільськогосподарських тракторів.

07 серпня 2025 року слідчим СВ ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон iPhone, який поміщений в сейф-пакет №NPU 5148957; мобільний телефон марки Номі моделі і 144т без сім картки, поміщений у сейф-пакет № NPU 5148959.

Постановою заступника начальника ВРЗЗС СУ ГУПІ1 в Хмельницькій області ОСОБА_10 від 07 серпня 2025 року вилучені в ході обшуку телефони було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя місцевого суду обґрунтовано прийшов до висновку про те, що вилучені у ході проведеного обшуку мобільний телефон iPhone; мобільний телефон марки Номі моделі і 144т без сім картки відповідають критеріям речових доказів відповідно до положень ст.98 КПК України, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр уважати, що вони можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При постановленні ухвали судом відповідно до вимог ст.173 КПК України були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя правильно встановив, що арешт вказаних речей для забезпечення збереження їх як речових доказів має суттєве значення для проведення досудового розслідування та може бути використаний як доказ вчинення кримінального правопорушення, в тому числі й як речовий доказ, а тому, враховуючи вимоги ч.2 ст.173 КПК України, клопотання про арешт майна підлягало задоволенню.

Колегія суддів також ураховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі в часі окреслені строками досудового розслідування, які чітко регламентуються нормами ст.219 КПК України.

Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст.174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов аргументованого висновку про те, що слід задовольнити клопотання.

Доводи апеляційної скарги представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 колегією суддів апеляційного суду перевірено, однак вони є необґрунтованими, тому не заслуговують на увагу.

Окрім цього, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 не повідомлено про підозру в кримінальному провадженні, колегія суддів визнає передчасними, оскільки арешт майна з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Отже, доводи, на які зроблено покликання в апеляційній скарзі, висновків слідчого судді щодо доцільності накладення арешту на майно не спростовують та не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст.170 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на відповідність майна вимогам ст.98 КПК України.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

При перевірці справи в апеляційному порядку допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, на що покликається адвокат в апеляційній скарзі, які би тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, не виявлено.

З урахуванням викладеного колегія суддів уважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2025 року, якою накладено арешт із тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на мобільний телефон iPhone; мобільний телефон марки Номі моделі і144т без сім картки, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3