Справа № 669/371/25
Провадження № 1-кп/669/45/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2025 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в с-щі Білогір`я кримінальне провадження № 0000548 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Донбас Добропільського району Донецької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, згідно ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань останньої та погіршення якості її життя.

Зокрема, 27 липня 2024 року біля 23 год 00 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_5 психологічний вид домашнього насильства, що виразилося в обзиванні її нецензурними словами, чим спричинив для останньої моральних страждань та відчуття приниження, внаслідок чого працівниками поліції було складено відносно нього протокол серії ВАД № 238972 від 31 липня 2024 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Білогірського районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Крім цього, 02 листопада 2024 року біля 22 год 50 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_5 психологічний вид домашнього насильства, що виразилося в обзиванні її нецензурними словами, чим спричинив для останньої моральних страждань та відчуття приниження, внаслідок чого працівниками поліції було складено відносно нього протоколи серії ВАД № 275007, ВАД № 275008 від 31 липня 2024 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Білогірського районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Також, 11 березня 2025 року біля 14 год 40 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_1 , усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку та в молодому віці, діючи умисно та з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_5 дії психологічного насильства, що виразилося в обзиванні її нецензурними словами та погрозами фізичною розправою, чим спричинив для останньої шкоду її психічному здоров`ю, психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої, що підтверджено висновком психологічного дослідження особистості від 28 березня 2025 року.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя (дружини ОСОБА_5 ), що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

16 травня 2025 року між потерпілою та обвинуваченим укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений та потерпіла дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 126-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести обвинувачений у виді пробаційного нагляду на строк один рік із застосуванням обмежувального заходу на строк два місяці, що передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди та погодився з мірою покарання, що передбачено в угоді, пояснення та думку потерпілої, яка просила затвердити угоду, а також самого обвинуваченого, який беззастережно визнав свою вину та надав згоду на призначення узгодженого покарання і заявив, що він цілком розуміє наслідки угоди і вважає, що вона підлягає затвердженню, суд, розглядаючи питання про затвердження угоди, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, що у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікується як нетяжкий злочин.

Крім того, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України провадження за ст. 126-1 КК України відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, що дає можливість обвинуваченому та потерпілому укладати угоду про примирення.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст. ст. 469, 471 КПК України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілою, визначена в межах санкції ст. 126-1 КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, а тому підстав для відмови в затверджені угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим і вважає, що виправленню та перевихованню останнього може сприяти узгоджене сторонами покарання.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні, питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про примирення від 16 травня 2025 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000548, затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому узгоджене покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід у виді проходження програми для кривдників на строк два місяці.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- DVD-R диск марки «Verbatim» серійний номер «МАР634СG26112609» з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, що не надавалися суду для його дослідження, залишити в сторони обвинувачення в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_6