печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

УСТАНОВИВ:

1.Короткий виклад вимог та доводів поданої скарги

ОСОБА_3 , у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність прокурора Київської обласної прокуратури про зобов`язання, відповідно до вимог ст. 214 КПК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі по тексту - ЄРДР) його заяву від 22.03.2025, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 384 КК України.

2. Явка сторін

Від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд скарги без його участі.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не прибув, будучи належно повідомленим про день, час та місце розгляду скарги. Заперечень, пояснень, заяв не надходило.

Частиною 3 ст. 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Згідно з нормами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

3. Норми процесуального права, якими керується слідчий суддя при розгляді скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч. 1 ст. 304 КПК України).

4. Обставини, встановлені слідчим суддею

22.03.2025 о 16:35 з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну адресу був скерований лист «Правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 384 КК України».

25.03.2025 через систему «Електронний суд» надіслана скарга на бездіяльність органу досудового розслідування до суду.

5. Мотиви слідчого судді

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Так, статтею 214 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться, зокрема відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Згідно з п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КК України підставою для притягнення до кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Статтею 11 КК України встановлено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Отже, аналіз положень ст. 214 КПК України, ст. 2, 11 КК України дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Тому, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність у таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення /час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення/. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року, у п. 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Крім того, у своїй постанові від 16 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК України визначено, що кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 818/1526/18 (п. 33-36) дійшла висновку, що в межах процедури оскарження бездіяльності слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 у справі № 818/15/18.

Так, у заяві про вчинення кримінального правопорушення заявник вказує, що у Солом`янському районному суді міста Києва протягом травня-липня 2024 року здійснювався розгляд справи № 760/11969/24 про притягнення його, ОСОБА_3 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, за матеріалами, оформленими співробітниками представництва внутрішньої безпеки у м. Києві та Київській області 2 управління ГУВБ СБ України ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

У ході розгляду справи відбувався допит свідків із числа вказаних вище співробітників внутрішньої безпеки СБУ, а також співробітників із числа керівництва 3 відділу ГВ «Д» УЗНД ГУ СБУ у м. Києві та Київській області (на яких здійснюється координаційно-керівний вплив з боку 3 управління ГУ «Д» ДЗНД СБУ) ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Так, у ході допиту начальника представництва внутрішньої безпеки у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , останній не зміг пояснити невнесення до протоколу про адміністративне правопорушення обов`язкових даних, які повинен був містити вказаний протокол. Зокрема, не вказано місце та час вчинення адміністративного правопорушення.

У ході допиту 25.07.2024 ОСОБА_10 підтвердив отримання ним адреси для проходження огляду від співробітників внутрішньої безпеки. Проте зазначив, що не отримував вказівки для так званої доставки ОСОБА_3 до «Соціотерапії».

ОСОБА_3 вказує, що зазначені у суді твердження ОСОБА_6 не відповідають дійсності, оскільки в ході поставлення ним завуальованих питань для ОСОБА_11 останній відповів, що співробітники ВБ діяли через керівника, яким на той час був присутній ОСОБА_10 .

Разом з тим, після надання ОСОБА_12 для ОСОБА_3 адреси для проходження огляду, останній (що підтверджується допитом у судовому засіданні) слідував за ОСОБА_3 , проте під час огляду присутній не був, посилаючись на вигадані особисті мотиви. Вказане свідчить про виконання ОСОБА_12 вказівок з боку співробітників внутрішньої безпеки (щодо контролю виїзду ОСОБА_3 для проходження огляду). Його неучасть у спільному проходженні з ОСОБА_3 огляду свідчить, на думку заявника ОСОБА_3 , про те, що подальше надання неправдивих відомостей щодо результатів проходження останнім огляду з боку ОСОБА_6 розкрило б його співпрацю зі співробітниками внутрішньої безпеки.

Крім того, в акті медичного огляду від 10.05.2024 № 002077 існують розбіжності щодо дійсних медичних показників, які вказані в акті, та тими, які дійсно були на той час - 10.05.2024. Зокрема, у п. 10 (увага не порушена, поведінка не роздратована), 14 (пальце-носова проба - точна, а не з корекцією). Медичні дані як за словами лікаря (після проведення огляду 10.05.2024), так і за словами ОСОБА_13 (допит якого здійснювався 26.06.2024 у рамках судової справи) були в нормі. У пункті 20 Акту лікар ОСОБА_14 станом на 10.05.2024 зробив запис діагнозу за результатами огляду - «Стан сп`яніння внаслідок вживання стимуляторів». Проте вказані дані у зазначеному документі не відповідають дійсності; в цілому 10.05.2024 діагнозу встановлено не було. Тому доказ поданий КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» до суду був неправдивим. Лікар ОСОБА_14 , який проводив огляд, до суду не з`являвся. Під час допиту по справі про адміністративне првопорушення у Солом`янському районному суді міста Києва ОСОБА_15 спростував факт вказівки відправлення смсповідомлення з адресою закладу для свого підлеглого ОСОБА_16 , проте останній вказав зворотне. Зазначене має ознаки приховування з боку ОСОБА_9 та ймовірно дій ОСОБА_17 . Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення, з невідомих для ОСОБА_3 причин, було вказано про направлення матеріалів до Дніпровського районного суду міста Києва (у вказаному районі Києва ОСОБА_18 має особисті та службові зв`язки із представниками органів влади, прокуратури, суду).

На думку заявника вказане вище вказує на організацію з боку ОСОБА_17 в інтересах ОСОБА_19 або блогера ОСОБА_20 безпідставного направлення для проходження медичного огляду до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» та надання до суду завідомо неправдивих доказів з боку вказаного підприємства, а також ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 за попередньою змовою, з метою приховування своєї протиправної діяльності у фабрикуванні матеріалів про адміністративне правопорушення та подальшого уникнення від відповідальності (яка могла потягнути за собою позбавлення керівних посад в системі СБ України), цим самим здійснили введення в оману Солом`янського районного суду міста Києва, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 384 КК України.

Дослідивши зміст скарги та долученої до неї заяви про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що вона не містить конкретних обставин, які б могли свідчити, що було вчинено суспільно-небезпечне діяння, що у свою чергу було б підставою для внесення органом досудового розслідування відповідних відомостей до ЄРДР та потребувало б перевірки органом досудового розслідування лише за допомогою засобів кримінального процесу.

Зміст поданої ОСОБА_21 заяви про вчинення кримінального правопорушення зводиться до його незгоди з складенням відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, розглядом справи про притягнення його до адміністративної відповідальності в суді, розбіжностями в показаннях свідків, які були надані під час розгляду цієї справи, проведеною процедурою медичного огляду в КНП «КМНКЛ «Соціотерапія». Оцінку зазначеним доказам було надано суддею Солом`янського районного суду м. Києва від час розгляду справи № 760/11969/24.

Посилання скаржника на норму ст. 214 КПК України, яка, на його думку, встановлює не право, а обов`язок слідчого або прокурора внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування, оцінюється слідчим суддею критично, оскільки дана норма свідчить лише про те, що правова оцінка заяви про кримінальне правопорушення не може бути надто детальною (щодо кожної з ознак складу кримінального правопорушення) з урахуванням початкового етапу дослідження події імовірного кримінального правопорушення та обмеженістю правових можливостей щодо не тільки пізнання тих чи інших обставин, але й можливості детального обґрунтування наявності повного складу кримінального правопорушення, що характерно для підсумкових рішень у кримінальному провадженні (винесення вироку чи закриття кримінального провадження).

Отже, враховуючи, що положеннями ч. 5 ст. 214 КПК України встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення відповідного кримінального правопорушення, яких, на думку слідчого судді, заява ОСОБА_3 не містить, а відтак і бездіяльність уповноваженої особи Київської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відсутня.

За правилами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З огляду на наведене, слідчий суддя вважає доводи ОСОБА_3 необґрунтованими, а тому підстав для задоволення скарги не вбачає.

Керуючись ст. 303, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1