В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури в Київській області: ОСОБА_3 ,

захисник: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження №0000731 від 30.10.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тараща Київської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Таращанського районного суду Київської області від 05 липня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Солдат ОСОБА_5 , 30 жовтня 2024 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи умисно, в порушення вимог ст.ст. 4, 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», перебуваючи у місті Тараща Київської області, використовуючи власний мобільний телефон здійснив в мережі Інтернет через чат «Magazin» у месенджері «Telegram» замовлення у невстановлених осіб психотропної речовини «амфетамін», та у подальшому за допомогою свого банківського рахунку здійснив його оплату шляхом перерахування коштів в розмірі 501 грн. на номер рахунку, вказаному у повідомленні надісланому з вищезазначеного чат-боту, та приблизно о 15 годині 00 хвилин 30 жовтня 2024 року, перебуваючи поруч залізничних колій неподалік станції «Роток», яка знаходиться по проспекту Незалежності, 157, у місті Біла Церква Київської області, місцем вказаним в повідомленні чат-боту «Magazin» у месенджері «Telegram», знайшов на землі та взяв до рук пакет з прозорого полімерного матеріалу з пазовим замком, всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - «амфетамін», масою 0,251 г., що відповідно до таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29.07.2010 № 634), перевищує її невеликий розмір, тим самим незаконно придбавши психотропну речовину без мети збуту, яку в подальшому незаконно зберігав при собі без мети збуту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме за ознаками незаконного придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема ОСОБА_5 показав, що він 30 жовтня 2024 року, перебуваючи у місті Тараща Київської області, використовуючи власний мобільний телефон здійснив в мережі Інтернет через чат «Magazin» у месенджері «Telegram» замовлення у невстановлених осіб психотропної речовини «амфетамін», та за допомогою свого банківського рахунку здійснив його оплату шляхом перерахування коштів в розмірі 501 грн. на номер рахунку, після чого пішов за місцем вказаним в повідомленні чат-боту «Magazin» у месенджері «Telegram» та перебуваючи поруч залізничних колій неподалік станції «Роток» у місті Біла Церква Київської області, знайшов на землі та взяв до рук пакет, всередині якого знаходився амфетамін», який залишив при собі незаконно зберігати для власного вживання, без мети збуту. Після цього, 30 жовтня 2024 року приблизно о 15 годині 18 хвилин, був зупинений працівниками поліції для перевірки на предмет зберігання заборонених в обігу речей та речовин і добровільно витягнув та видав поліцейським знайдений ним пакет.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального проступку просив суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення цього кримінального правопорушення, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки останній вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, судом встановлена обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім цього при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, на шлях виправлення не став та в період іспитового строку вчинив кримінальний проступок у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Крім того ОСОБА_5 розлучений, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце реєстрації, яке співпадає з місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває.

Також суд враховує доводи прокурора викладені в судових дебатах щодо призначення покарання у виді штрафу, при цьому прокурор просив запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувати, позицію сторони захисту, яка просила призначити мінімальне покарання, позицію обвинуваченого, який вину визнав, а також судом при призначенні покарання враховується відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій, отже суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_5 у межах встановлених у санкції ч. 1 ст. 309 КК України, що передбачає відповідальність за вчинення вказаного кримінального правопорушення, а саме у виді штрафу.

Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України в період іспитового строку за попереднім вироком Таращанського районного суду Київської області від 05.07.2023, яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком два роки, який на момент вчинення нового кримінального правопорушення набрав законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Положення вказаної норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування. Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.

У разі ж вчинення нового кримінального правопорушення у період іспитового строку при звільненні від відбування покарання з випробуванням невідбутою частиною покарання є раніше призначене покарання в його повному обсязі, за винятком строку попереднього ув`язнення.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

За правилами ч. 3 ст. 72 КК України, основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. При цьому положення ч. 3 ст. 72 КК не тільки не виключають можливості застосування положень ст.ст. 70,71 КК щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_5 в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків з призначенням остаточного покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим. Саме таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципу пропорційності, оскільки є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та буде відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, не ставитиме особистий і надмірний тягар для обвинуваченого.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Крім цього, встановлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Запобіжний захід ОСОБА_5 під час досудового слідства не обирався, отже до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно останнього не обирати.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України підлягають стягненню з ОСОБА_5 у порядку статей 122, 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі відсутній.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) грн.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком приєднати невідбуту повну частину покарання за попереднім вироком Таращанського районного суду Київської області від 05.07.2023 та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) грн, виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі обраховувати з моменту його фактичного затримання після набрання даним вироком законної сили.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по справі, а саме: кристалоподібну речовина білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну речовину, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - «амфетамін», масою 0,251 г, упакована в спеціальний пакет №3013613, який зберігається у приміщенні Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 3, після вступу вироку в законну силу - знищити.

На підставі статей 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судової експертизи у розмірі 3183,60 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_6