Справа №705/4239/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2025 м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001168 від 17.09.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, такого, що має на утриманні дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за таких обставин.

17 вересня 2022 року в світлий час доби близько 17 години 15 хвилини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, здійснював керування автомобілем «ВАЗ 2110» реєстраційний номер НОМЕР_1 на мокрому асфальтобетонному покриттю автомобільної дороги сполученням «Умань-Дмитрушки» з боку міста Умань в напрямку села Дмитрушки Уманського району, чим порушив вимоги п. 2.9. а) та п. 2.1. а) Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

-«2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.»;

«2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення подія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.».

в цей час, в попутному із ним напрямку, на правому узбіччі попереду нього рухався пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У ході подальшого руху, водій ОСОБА_5 , маючи об`єктивну можливість в повному обсязі спостерігати за рухом ОСОБА_9 , вчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п. 1.5., 1.7., 2.3. б) та 12.3. правил дорожнього руху України, згідно з якими:

«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;

«1.7. Водії зобов`язані бути особливо уважним до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережним до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності.»;

«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;

«12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_5 допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі правого краю проїзної частини, де в подальшому допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-7-01/539 від 24.10.2022 потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді травми голови: струсу головного мозку, забійної рани волосистої ділянки голови, закритого перелому тіла 2, 3, 4 плюсневих кісток правої стопи зі зміщенням уламків, закритого перелому основи 5 плюсневої кістки правої стопи без зміщення уламків.

Виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Між порушенням водієм ОСОБА_5 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п.п. 1.5., 1.7., 2.3. б) та 12.3. Правил дорожнього руху України й наслідками, що наступили, - спричиненням потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесного ушкодження є прямий причинний зв`язок.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, визнав. Показав, що це було 17.09.2022 о 17 год. Він рухався за кермом автомобіля ВАЗ 2110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі сторони райлікарні в сторону с. Дмитрушки. В автомобілі він був сам, більше нікого не було. Коли він розминався із автобусом, по обочині ішов потерпілий, як розуміє, потерпілий поправляв на плечах рюкзака, трішки похитнувся в сторону проїзної частині, і в цей час він проїжджав біля нього і виходить, що зачепив його машиною. При цьому він різко зупинився, машину розвернуло та винесло на зустрічну смугу в кювет. Він підбіг до потерпілого, той сидів і кричав «нога-нога», було пошкодження голови, бо текла кров. Далі приїхала поліція і швидка. Потерпілого забрали, склали акт та його теж забрали і автомобіль. Підтверджує, що в той день, за пів години вживав алкогольні напої. Посвідчення водія з собою не мав, він позбавлений права керування транспортними засобами. До цього потерпілого він не знав та ніколи не бачив. Допомогу він пропонував, але потерпілий відмовився і сказав, що сума є малою, та озвучив значно більшу суму в якості матеріальної та моральної шкоди. Хто викликав швидку, він не знає, нікого з телефонами не бачив і не знав, що її викликали аж до самого її приїзду. Свідків не бачив. До приїзду швидкої перебував біля потерпілого. На запитання, чому він не викликав швидку, пояснив, що панікував, не знаючи, як це все могло статися. Поліцію він теж не знає, хто викликав. Дружина приїхала, то мабуть їй хтось з проїжджаючих машин повідомив. На запитання представника потерпілого пояснив, що в той день після роботи випив 100-150 грам горілки. Його права вилучили, бо є рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а саме попередньо він керував також у стані алкогольного сп`яніння. В якому році права було вилучено, він не пам`ятає. Станом на зараз прав не має. На запитання головуючого судді показав, що потерпілому шкоду не відшкодував. Як під час досудового розслідування, так і на даний час він вину визнає, щиро кається, шкодує, що так сталося. Також вказав, що взагалі не визнає цивільний позов в частині моральної шкоди, матеріальну шкоду визнає частково в розмірі 10000-15000 гривень, не більше.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, ґрунтується на сукупності наведених нижче доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_9 показав, що з обвинуваченим вони не знайомі. Подія сталася у вересні 2022 року, а саме 17.09.2022 близько 17 год. у вечірню пору доби. Він повертався від матері з с. Танське Уманського району, рухався по обочині за рухом транспортних засобів. На запитання захисника щодо порушенням ним ПДР в частині його руху поза межами населеного пункту, відповідно до яких він мав рухатися проти руху транспортних засобів, пояснив, що рухався, як і всі. На повороті до с. Дмитрушки Уманського району він відчув удар ззаду. Автомобіля та водія він не бачив, після удару втратив свідомість та прийшов до тями уже на ношах швидкої допомоги. Удар прийшовся у задню ліву частину, оскільки зліва у нього порвана куртка та порваний рюкзак, який був на спині. В подальшому йому розказали, що водій був п`яний. Тривалий час він перебував у лікарні, а саме 2 тижні на стаціонарному лікуванні, а потім після виписки в загальному 2 місяці перебував у гіпсі та пересувався на милицях, і ще 2 місяці проходив реабілітацію та пересувався з паличкою. Лікування він проходив в Уманській центральній районній лікарні. На ліки в загальному він витратив 12-13 тисяч, а ще кошти були витрачені на проходження обстеження та проїзд на таксі до лікарні, оскілки він не міг самостійно пересуватися. Цивільний позов він підтримує у повному обсязі. Документально підтвердити витрати на лікування він не може, оскільки чеки були пошкоджені та втрачені. ОСОБА_5 сам чи його знайомі та рідні не зверталися з пропозицією відшкодувати шкоду. Лише одного разу обвинувачений після засідання підійшов до нього та сказав, що скоро відшкодує завдану шкоду, але це були лише слова. Наразі він є військовослужбовцем, станом на час надання показів мобілізований та проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 , територіально в межах Донецької області.

Свідок ОСОБА_10 показав, що обвинуваченого ОСОБА_5 він знає наглядно, потерпілого взагалі не знає. ОСОБА_5 рухався на машині в сторону с. Дмитрушки, було ще світло, яка погода, чи була достатня видимість, чи туман він не пам`ятає. За поворотом перед фермою він побачив на дорозі людину, а у полі зелену «десятку». Людина лежала на дорозі, він не бачив, чи була вона у свідомості. Де саме був водій «десятки», чи біля машини, чи біля людини на дорозі, він не пам`ятає. В подальшому він викликав чи швидку, чи поліцію, точно сказати не може, як і не може сказати, чи дочекався він швидкої. Які саме були тілесні ушкодження, не пам`ятає, але наче була поломана нога. Самої ДТП він не бачив.

Вина ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286-1 КК України підтверджується також дослідженими судом документами:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001168 від 17.09.2022;

- рапортом інспектора Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 від 17.09.2022, згідно з яким зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що 17.09.2022 о 17:18 в районі районної лікарні на виїзді до с. Дмитрушки, невідома особа на легковому авто збив велосипедиста чоловіка 40 років, водій на місці події. Характер травм невідомий, знаходиться у свідомості (т. 1, а.с. 140);

- постановою про доручення досудового розслідування групі слідчих від 17.09.2022 (а.с. 141);

- постановою про призначення групи прокурорів від 15.07.2022 (а.с. 142);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.09.2022 (а.с. 143-147);

- схемою до протоколу ДТП від 17.09.2022 з фото таблицею до протоколу огляду ДТП від 17.09.2022 (а.с.148, 149-151);

- постановою про визнання в якості речового доказу від 17.09.2022, відповідно до якої автомобіль «ВАЗ 2110» реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано в якості речового доказу у кримінальному провадженні № 0001168 (а.с. 152);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.09.2022, відповідно до якого 17.09.2022 о 20 год. 42 хв. у присутності захисника ОСОБА_6 затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України (а.с.153-158);

- повідомленням про підозру від 18.09.2022, відповідно до якого ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186-1 КК України (а.с. 165-168);

- заявою ОСОБА_5 від 22.09.2022, адресовану начальнику СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, відповідно до якої він просив суд не призначати експертизу технічного стану транспортного засобу, а саме автомобіля «ВАЗ 2110» реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки він перебуває в повністю технічно справному стані, із справною ходовою частиною, рулевим керуванням та робочою гальмівною системою, жодних несправностей, які привели до відмови вказаних частин немає. Також просив не призначати вказану експертизу через брак коштів (а.с. 169);

- протоколом огляду від 22.09.2022, відповідно до якого 22.09.2022 у період часу з 10 год. 30 хв. до 11 год. 00 хв. було проведено огляд автомобіля «ВАЗ 2110» р.н. НОМЕР_1 , та встановлено, що він має наступні пошкодження: пошкодження заднього правого вікна задніх правих дверей. Вказаний автомобіль також має ум`ятину вказаних дверей. Автомобіль розташований на території Уманського РВП за адресою: м. Умань, вул. Незалежності, 35. Згідно свідоцтва про реєстрацію № НОМЕР_3 вказаний автомобіль належить ОСОБА_12 . Оглядом рульового керування встановлено, що кінематичний зв`язок між кермом та керованими колесами не порушений. При впливі на кермо зусилля передається на керовані колеса, при цьому вони вільно стають як в крайнє ліве так і в крайнє праве положення. Живильний бачок головного гальмівного циліндра заповнений рідиною, яка знаходиться в достатній кількості. При натисканні на педаль гальм встановлено наявність опору. Оглядом встановлено, що на колесах встановлено шини «Belshona» 185/60R1482Т ВЕL-267. На момент огляду шини пошкоджень не мають та знаходяться у заповненому повітрям стані (а.с. 172);

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1516 від 17.09.2020, відповідно до якого 17.09.2020 о 20 год. 20 хв. проведено огляд ОСОБА_5 на стан алкогольного сп`яніння. Огляд проводився з використанням технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі (відповідно до встановленого рівня) 3,28 %. Висновок та діагноз за результатами огляду: алкогольне сп`яніння (а.с. 171);

- ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.09.2022, відповідно до якої накладено арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001168 від 17.09.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме: автомобіль «ВАЗ 2110» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, зеленого кольору, який належить ОСОБА_12 , з позбавленням власників та уповноважених ними осіб права користування та розпорядження даним майном (а.с.172-173);

- ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.09.2022, відповідно до якої застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло строком на два місці, тобто до 20.11.2022, з покладенням процесуальних обов`язків (а.с.174-177);

- постановою начальника відділення СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_13 про призначення авто-технічної експертизи від 04.10.2022;

- висновком експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/104-22/31318-ІТ від 17.10.2022, в якому зазначено, що в діях водія ОСОБА_5 по керуванню автомобілем «ВАЗ-2110» вбачається невідповідність вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з ДТП, при цьому в виду обставин викладених в дослідницькій частині дійсного висновку експерта, експерт проводив дослідження тільки з технічної точки зору і не приймав до уваги психологічний стан (алкогольне сп`яніння) водія ОСОБА_5 . У висновку зазначено, що оскільки автомобіль «ВАЗ-2110» перед подією знаходився в технічно справному стані за відсутності зовнішніх чинників (під час руху водію ніяких перешкод чи небезпек для руху не виникало), що змушували водія ОСОБА_5 екстрено виконувати ті або інші норми Правил дорожнього руху України, то результат ситуації повністю визначався прийнятим цим водієм на власний розсуд рішенням в частині вибору безпечної швидкості в дорожніх умовах, які мали місце на момент ДТП, і його реалізацією в робочому режимі. Отже, технічна можливість для водія ОСОБА_5 запобігти ДТП визначалася виконанням ним в робочому режимі вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України і на момент проведення дослідження експерту не відомі які не будь перешкоди технічного характеру, які не дозволяли б цьому водію виконати вказані норми правил, і виконання яких було необхідною умовою для запобігання події з його боку. Тобто, водій ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти ДТП, виконавши вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України (а.с. 181-182);

- постановою прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю у кримінальному провадженні № 0001168 від 11.10.2022 (а.с. 183);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів (в порядку ст. ст. 169-166 КПК України) від 18.10.2022, відповідно до якого слідчим СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_14 у приміщенні КНП «Уманська ЦРЛ» ПСР» 18.10.2022 було тимчасово вилучено медичну картку стаціонарного хворого № 4641 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 184);

- постановою слідчого СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_14 про призначення судово-медичної експертизи від 12.10.2022 (а.с. 186);

- висновком експерта № 05-7-01/539 від 24.10.2022 Уманського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи», відповідно до якого у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлено травму голови: струс головного мозку, забійну рану волосистої ділянки голови; закритий перелом тіла 2, 3, 4 плюсневих кісток правої стопи зі зміщенням уламків, закритого перелому основи 5 плюсневої кістки правої стопи без зміщення уламків. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, можливо при дорожньо-транспортній пригоді, в час та за обставин, вказаних в постанові, і відносяться: - закритий перелом тіла 2, 3, 4 плюсневих кісток правої стопи зі зміщенням уламків, закритого перелому основи 5 плюсневої кістки правої стопи без зміщення уламків до категорії ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; - струс головного мозку, забійна рана волосистої ділянки голови до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с. 187-189);

- постановою слідчого СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_14 про призначення судово-медичної експертизи від 20.10.2022 (а.с. 191);

- висновком експерта № 05-7-01/544 від 24.10.2022 Уманського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи», відповідно до якого згідно даних акту хіміко-токсикологічних досліджень № 1017 КНП «Черкаський наркологічний диспансер» від 29.09.2022 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : «В крові виявлено етиловий спирт в концентрації 3,00 проміле», що на момент взяття крові у людини з середньою стійкістю до алкоголю могло б відповідати тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння (а.с. 192-193).

Отже, розглянувши кримінальне провадження з урахуванням положень статті 337 КПК України в межах пред`явленого обвинувачення, з`ясувавши фактичні обставини справи шляхом дослідження поданих сторонами в підтвердження своїх доводів доказів й оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, дотримуючись принципів змагальності сторін, свободи в поданні ними доказів суду і доведенні перед судом їх переконливості, обґрунтовуючи свої висновки лише доказами, безпосередньо сприйнятими під час судового засідання, суд вважає, що саме при зазначених в обвинувальному акті та вироку суду обставинах ОСОБА_5 порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

За таких обставин суд дійшов висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, в межах пред`явленого обвинувачення.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд керується вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_5 раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінює свою протиправну поведінку, шкодує про скоєне й висловлює готовність бути покараним за вчинене. Не відшкодування шкоди потерпілому протягом судового розгляду пояснює складним матеріальним становищем, необхідністю утримувати дітей та своїм лікуванням, а не відсутністю бажання.

Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Розглядаючи клопотання захисника ОСОБА_6 про призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, суд враховує, що за змістом ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Виходячи зі змісту ст. 69 КК України, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише в тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини КК України, було б явно недоцільним.

Суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_5 під час розгляду справи визнав свою вину, в скоєному розкаявся.

Дані обставини дають можливість суду визначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, встановлених у санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Водночас суд вважає, що в даному випадку, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вказаних пом`якшуючих обставин є явно недостатньо для застосування вимог ст. 69 КК України, захисником та обвинуваченим не доведено, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

При цьому суд також бере до уваги, що обвинувачений був позбавлений права керування транспортними засобами після вчинення адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, що підтверджено ним самим у судовому засіданні.

Наведені обставини, у своїй сукупності, свідчать про підвищену суспільну небезпеку особи ОСОБА_5 , а відтак застосування відносно обвинуваченого інституту звільнення від відбування покарання не призведе до виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами та може створити у обвинуваченого та інших осіб, схильних до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, хибне уявлення про безкарність.

Таким чином, у даному випадку, призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання, ніж передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України, є неможливим.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі у визначеному мінімальному розмірі, на думку суду, є необхідним й достатнім для його виправлення, запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому та є домірним скоєному.

Під час досудового розслідування та підготовчого розгляду відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з 20.09.2022 до 20.11.2022, включно. Зазначений строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню в строк покарання. Під час судового розгляду запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувався, з урахуванням обставин вчиненого злочину та особи винного суд не вбачає підстав для застосування такого заходу на період до набрання вироком законної сили.

Адвокатом ОСОБА_4 в ході розгляду кримінального провадження заявлено цивільний позов, в інтересах потерпілого ОСОБА_9 , про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 20000 грн та моральної шкоди в розмірі 100000 грн., завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставами цивільно-правової відповідальності є: протиправність поведінки (дія чи бездіяльність), причинний зв`язком між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою виною особи, яка заподіяла шкоду.

Як встановлено в судовому засіданні, представник потерпілого у цивільному позові посилається на те, що кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_9 було спричинено матеріальну шкоду на лікування, придбання медикаментів, медичного інвентарю, медичного обстеження, а також внаслідок події було пошкоджено його особисті речі, що складає загальну суму 20000 грн. Водночас до цивільного позову не додано жодних доказів на підтвердження матеріальної шкоди, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 20000 грн.

Розглядаючи заявлений в інтересах потерпілого ОСОБА_9 цивільний позов у частині відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд виходить з таких міркувань.

Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. ст. 56, 62 Конституції України фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуючи характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілих, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, при визначенні розміру моральної шкоди.

У цивільному позові заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 грн, які обґрунтовані тим, що потерпілий зазнав моральних та фізичних страждань, що виразилося у сильних душевних переживаннях, порушенням спокою, порушенням сну, страхах, фізичному болю, тривозі, емоційних реакціях при згадуванні події. Крім того, в результаті події ОСОБА_9 втратив нормальну працездатність.

Цивільне законодавство України під моральною шкодою розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що діями обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 завдано моральну шкоду. З урахуванням фактичних обставин справи та матеріалів провадження, вбачається причинний зв`язок між заподіяною потерпілому моральною шкодою та протиправними діями обвинуваченого.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину та тривалість моральних страждань потерпілого, які він зазнав внаслідок вчиненого обвинуваченим злочину, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, а тому враховуючи принципи розумності та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 частково та стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

На підставі частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави передбачені статтею 118 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/104-22/31318-ІТ від 17.10.2022 у розмірі 1321 грн 46 коп.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Накладений ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.09.2022 арешт (а.с. 172-173) слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту в період часу з 20.09.2022 по 20.11.2022 з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 1321 (одна тисяча триста двадцять одна) гривня 46 копійок.

Речові докази: автомобіль «ВАЗ 2110» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на території Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, передати власнику за належністю.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.09.2022 арешт на автомобіль «ВАЗ 2110» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, зеленого кольору, який належить ОСОБА_12 .

Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1