УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

вході підготовчого судового засідання з розгляду клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000879 від 29.08.2024 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, українця, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , із повною загальною середньою освітою, неодруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, колишнього військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , "старший солдат", а на час розгляду клопотання військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ( ОСОБА_4 )

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

Учасники судового провадження:

Сторона обвинувачення - прокурори Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 , ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Згідно оголошеного в судовому засіданні прокурором клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000879 від 29.08.2024, громадянину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18 квітня 2025 повідомлено про підозру у тому, що він, старший солдат ОСОБА_3 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2020 № 150 призначений на посаду стрільця - помічника гранатометника 1 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 6 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 та поставлений на всі види забезпечення.

У подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2024 № 207 його, старшого солдата ОСОБА_3 увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 .

Відтак, будучи військовослужбовцем, та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов?язаний був неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і

чесно виконувати військовий обов?язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року N?64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу.

Вдповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом - Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, є конституційним обов?язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов?язків, зобов?язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Проте, старший солдат ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника, в умовах воєнного стану 17.07.2024, самовільно залишив без поважних причин, понад три доби розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 та був відсутній на службі без поважних причин. до 28.02.2025.

28.02.2025 звернувся до військових органів та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 28.02.2025 № 5 він, старший солдат ОСОБА_3 , приступив до виконання обов`язків стрільця першого відділення першого стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) та продовжив проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_4 , що дислокується у АДРЕСА_3 .

Відтак, в період з 17.07.2024 по 28.02.2025 старший солдат ОСОБА_3 проводив час на власний розсуд, обов?язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами місця служби приховував. Під час незаконного перебування за межами місця служби старший солдат ОСОБА_3 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об?єктивно мав можливість це вчинити.

За змістом за змістом клопотання та оголошеної 18 квітня 2025 року підозри, старший солдат ОСОБА_3 , підозрюється у тому, що він під час проходження військової служби за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_3 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний

розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, в умовах воєнного стану 17.07.2024 самовільно залишив без поважних причин на понад три доби розташування військової частини НОМЕР_1 з місцем дислокації у АДРЕСА_2 , та був відсутній на службі без поважних причин і не виконував свої службові обов?язки до 28.02.2025.

За даних обставин прокурор вважає, що ОСОБА_3 , обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенні військової частини без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000879 від 29.08.2024 поступило до Франківського районного суду м. Львова 28 квітня 2025 року від прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 та передане для розгляду судді, визначеному у порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Відповідно до ухвали від 01.05.2025 призначено підготовче судове засідання з розгляду клопотання.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, проте просив суд врахувати, що на даний час ОСОБА_3 уже проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 , а тому відпала необхідність покладання обов`язків на командування військової частини та самого підозрюваного. Просить звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст. 401 КК України.

Суд розглянувши клопотання, заслухавши висновки прокурора та пояснення і думку Підозрюваного приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ч.1 та ч.2 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

За змістом ч.1 ст.314 КПК України, після отримання клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Підготовче судове засідання з розгляду клопотання проведено шляхом безпосередньої участі підозрюваного в судовому засіданні.

В судовому засіданні обґрунтовуючи клопотання, прокурор покликається на те, щодоказами, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, є :

?? - витяг з ЄРДР про внесення відомостей про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України № №0000879 від 29.08.2024;

- повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 18 квітня 2025 у вчиненні криміналнього правопорушення, передьаченого ч. 5 ст. 407 КК України;

- заява ОСОБА_3 про визнання вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, про намір повернення для продовження проходження військової служби та згода на закриття провадження;

- Накази командира військової частини НОМЕР_4 № 55 від 28.02.2025 ( АДРЕСА_3 ) та командира віськової частини 2260 № 151 від 24.04.2025 ( АДРЕСА_4 ), де замість згоди командира військової частини про можливість продовження підозрюваним військової служби, у наказі № 151 від 24.04. 2025, зазначено, що ОСОБА_3 , який прибув для проходження

військової служби із військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 ) та згідно наказу командувача Національьної гвардії України від 18.04. 2025 № 129 о/с зарахоаний у розпорядження коандира військової частини НОМЕР_2 з 24 квітня 2025 року. Підстава: припис від 22.04.2025 № 178.

Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 КК України, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Згідно зі ст. 44 КК України та ст. 285 КПК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності, у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі, надсилає його до суду.

У разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п?ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Судом встановлено, що така згода командування військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 ) полягає у зазначеному вище наказі згідно якого ОСОБА_3 з 24 квітня 2025 року зарахований у рогзпорядження командира частини тобто підозрюваному продовжено військову службу у Національній гвардії.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до прокурора з клопотанням, яким не заперечує щоб кримінальне провадження № 0001062 від 14.10. 2024 де він є підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України було закрито з підстав ч. 5 ст. 401 вказаного Закону.

Суд, заслухавши підозрюваного та прокурора, вивчивши матеріали справи та подане прокурором клопотання, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю, виходячи з наступного.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Як вбачається з ч. 2 ст. 286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Судом встановлено, що у вказаному кримінальному провадженні таких вимог дотримано.

Згідно з ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від

кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби

Частиною 5 ст. 401 КК України, визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Судом, в ході судового розгляду клопотання прокурора встановлено, що ОСОБА_3 раніше не судимий.

Разом з тим, досліджуючи в судовому засіданні питання про наявність чи відсутність попередніх судимостей у підозрюваного, прокурори у кримінальному провадженні покликаються на довідку ОСК МВС України № 429627667 від 10.09.2024, яку суд не може взяти до уваги, зважаючи, що така частково виготовлена іноземною мовою російською.

На тлі цього, суд констатує факт, що в ході судового розгляду кримінального провадження № 0000879 від 29.08.2024 , МВС України надаючи вказану довідку частково сформовану іноземною мовою, порушило вимоги ст. 10 Конституції України статей 6,10,11,14 Закону України "Про засади державної мовної політики" та ст. 29 КПК України, а відтак визнає дану довідку недопустимим і неналежним документом, що характеризує особу.

Суд також констатує факт, що під час скерування матеріалів до суду, органом досудового розслідування та прокурорами у кримінальному провадженні, котрими використовувалася вказана вище довідка, теж порушено вимоги ст. 10 Конституції України, статей 6,10,11,14 Закону України "Про засади державної мовної політики" та ст. 29 КПК України.

Відтак суд констатує факт порушення зазначеними вище державними органами вимог ч. 7 ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», відповідно до якої, - статус української мови як єдиної державної мови передбачає обов`язковість її використання на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя , які визначені цим Законом.

Суд в котре наголошує, що згідно цього ж Закону, статус української мови як єдиної державної мови зумовлений державотворчим самовизначенням української нації та є невіддільним елементом конституційного ладу України як унітарної держави.

Вирішуючи питання про підстави звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , суд враховує, що на даний час набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану», яким внесено зміни до положень ст. 401 КК України, зокрема частиною 5 вказаної статті визначені умови звільнення від кримінальної відповідальності.

Судом також враховується, що станом на час розгляду клопотання, старший солдат ОСОБА_3 поновлений на військовій службі у Національній гвардії та зарахований у списки особового складу військової частини НОМЕР_2 , а отже підстави зобов`язувати командира поновлювати його на військовій службі на даний час відсутні.

Не знаходить суд й підстав для зобов`язання ОСОБА_3 протягом 72 год. прибути до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 ) для продовження

проходження військової служби, зважаючи на те, що такий приступив до виконання службових обов`язків з 24 квітня 2025 згідно наказу командира військової частини.

При цьому судом роз`яснено підозрюваному підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Суд також наголошує, що закриття кримінального провадження з підстав, які передбачені ч. 5 ст. 401 КК України, за своїм змістом, не є підставами, які реабілітують особу, що роз`яснено обвинуваченому, і останній погодився на закриття кримінального провадження з цих підстав, а отже і відсутні підстави для роз`яснення обвинуваченому положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 44, ч. 5 ст. 401 КК України ст.182, п.1 ч. 2 ст. 284, ч.4 ст. 286, статтями 288, 314, 369 - 372 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000879 від 29.08.2024 військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 ) колишнього військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України з підстав, передбачених ч. 5 ст. 401 вказаної норми Закону, а кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 поновленим у проходженні військової служби у військовій частині НОМЕР_4 з 28.02. 2025 року, а у військовій частині НОМЕР_2 з 24 квітня 2025року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через суд, який постановив ухвалу.

У випадку відсутності апеляційних скарг, ухвала набирає законної сили з 16 травня 2025 року.

Копію ухвали сторони можуть отримати у секретаря судового засідання.

Копію ухвали скерувати командиру військової частини НОМЕР_2 до відому та виконання.

Суддя ОСОБА_7