Справа №756/1045/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/5142/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

19 серпня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 25 липня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою суду ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, до 22 вересня 2025 року включно, взявши його під варту із зали суду, з визначенням розміру застави, що становить двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень, з покладенням відповідних обов`язків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд врахувавтяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, вік та стан його здоров`я, сімейний стан, майновий стан, те, що обвинувачений хоча раніше не судимий, однак будучи повідомленим про розгляд справи стосовно нього - ухилявся від прибуття до суду, документів на підтвердження поважності причин неявки - суду не надав. Крім того, суд зазначив, що інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, зокрема спробам ОСОБА_8 переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою - нічний домашній арешт.

Вважає ухвалу суду необґрунтованою та такою, що грубо порушує права та законні інтереси ОСОБА_8 , обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою занадто суворим, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вимогам КПК України. Зокрема, ОСОБА_8 необґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який не підлягає застосуванню у даному випадку, оскільки останній обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за вчинення якого передбачене максимальне покарання - до трьох років позбавлення волі, тобто обрано більш суворий запобіжний захід, ніж передбачено ч. 2 ст. 183 КПК України.

Разом з тим, судом першої інстанції не було надано належної оцінки особі обвинуваченого. Зокрема, судом не взято до уваги, що обвинувачений раніше не судимий, є учасником бойових дій, має незадовільний стан здоров`я у зв`язку з пораненням під час виконання бойових дій.

Крім того, вважає неспіврозмірним визначення судом розміру застави дійсним обставинам справи та є завідомо неправомірний, оскільки судом обрано максимальний розмір застави, передбачений для осіб, які вчинили нетяжкий злочин. Поряд з цим, обвинувачений не працевлаштований та не має стабільного та достатнього рівня доходів, які б могли зробити можливим внесення останнім застави у такому розмірі, тому суд дійшов хибних висновків, що визначений розмір застави є реальним та відповідає майновому стану обвинуваченому.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні клопотання про застосування чи продовження запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, з оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , дослідив в повній мірі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, врахував конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я, сімейний стан, майновий стан, наявність судимості, дані про ухилення від суду, та вірно встановив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, цілком наявні та реальні, оскільки доведені прокурором.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Обґрунтовуючи висновок щодо підстав тримання обвинуваченого під вартою, з огляду на стадію судового провадження, суд першої інстанції врахував з достатньою повнотою та об`єктивністю усі обставини, з якими закон та судова практика Європейського суду з прав людини, пов`язують можливість обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою, в тому числі обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Зважаючи на встановлені судом першої інстанції конкретні обставини даного кримінального провадження, а також з урахуванням сукупності даних про особу обвинуваченого на переконання колегії суддів, місцевий суд дійшов вірного висновку, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи захисника про те, що судом не були враховані тяжкість злочину та дані про особу обвинуваченого, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження суду, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, та не спростовують висновків суду про ризики неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Також, є безпідставними доводи захисника про те, що обвинуваченому обрано більш суворий запобіжний захід, ніж передбачено ч. 2 ст. 183 КПК України, оскільки запобіжний захід обрано у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, жодних процесуальних колегією суддів не встановлено.

Доводи захисника щодо надмірності визначеного розміру застави апеляційний суд відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, врахувавши конкретні обставини справи, визначив ОСОБА_8 заставу у розмірі 60560 грн., і, на переконання колегії суддів, прийнявши обґрунтоване рішення про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином оцінив і наявність обставин для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та відповідність її розміру, меті застосування запобіжного заходу, що не ставить під сумнів його дієвість.

Колегія суддів вважає, що встановлений у оскаржуваному судовому рішенні розмір застави не є непомірним для обвинуваченого,однак, водночас, є небажаним для втрати, а відтак, достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора.

Таким чином, колегія суддів повністю погоджується з висновками місцевого суду про те, що обрання щодо ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, на даній стадії судового провадження буде недостатнім для запобігання ризикам, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Отже, на переконання колегії суддів, приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, а також наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та вмотивовано зробив висновок про те, що на даний час немає достатніх підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 25 липня 2025 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя