Провадження по справі 1-в/635/744/2024
У Х В А Л А

25 липня 2025 року с-ще Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання в.о. начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886- ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

В.о. начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_5 звернувся до суду із поданням про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886- ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Від засудженого до суду надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор та представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» надали до суду заяви про розгляд клопотання без їх участі, що відповідно до приписів абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року, а саме у 2024 році - 3028 грн, у 2023 - 2684 грн, у 2022 - 2481 грн, у 2021 році - 2270 грн, у 2020 році - 2102 грн., у 2019 1921 грн., у 2018 1762 грн., у 2017 1600 грн та віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Судовим розглядом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» за вироком Ковпаківського районного суду м.Сум від 27.11.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

За цим вироком ОСОБА_4 вчинив крадіжки майна 25.07.2023 року на суму 2101 грн., 29.07.2023 року на суму 543 грн., 01.08.2023 року на суму 1604 грн., 10.08.2023 року на суму 780 грн., що станом на день вчинення протиправних діянь складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2023 року (2684 грн.).

В той час ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20.06.2025 року приведено вироки Ковпаківського районного суду м.Суми від 27.11.2023 року та Ковпаківського районного суду м.Суми від 31.05.2023 року у відповідність з чинним законодавством.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань за вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 27.11.2023 року та за вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 31.05.2023 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

За вироком Ковпаківського районного суду м.Сум від 31.05.2023 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України: за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, за ч.4 ст.185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначене остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 22.02.2022 року у виді 6 днів обмеження волі та призначене остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця 3 днів.

За вироком Ковпаківського районного суду м.Сум від 31.05.2023 року ОСОБА_4 вчинив 05.05.2022 року крадіжку майна на суму 1296,00 грн., 15.05.2022 року на суму 2272,00 грн., 17.05.2022 року на суму 1966,00 грн., 22.05.2022 року замах на крадіжку майна на суму 1427,80 грн., 20.06.2022 року крадіжку майна на суму 405 грн., 27.06.2022 року на суму 381,20 грн., 30.06.2022 року на суму 2160,00 грн., замах на крадіжку майна на суму 1070 грн., що на день вчинення протиправних діянь складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2481 грн.)

В той час 13.07.2022 року він здійснив крадіжку майна на суму 3195 грн., що на день вчинення протиправних діянь складає суму більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст.3, ч. 2 ст.4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено правовий висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, за вчинення якого ОСОБА_4 був засуджений вироком Ковпаківського районного суду м.Сум від 27.11.2023 року, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

За вироком Ковпаківського районного суду м.Сум від 31.05.2023 року за епізодами 05.05.2022 року крадіжку майна на суму 1296,00 грн., 15.05.2022 року на суму 2272,00 грн., 17.05.2022 року на суму 1966,00 грн., 22.05.2022 року замах на крадіжку майна на суму 1427,80 грн., 20.06.2022 року крадіжку майна на суму 405 грн., 27.06.2022 року на суму 381,20 грн., 30.06.2022 року на суму 2160,00 грн., замах на крадіжку майна на суму 1070 грн., ОСОБА_4 вчинив правопорушення, які наразі не можуть вважатися кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

В той час за епізодом від 13.07.2022 року він здійснив крадіжку майна на суму 3195 грн., що є кримінально караним діянням.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого необхідно звільнити від призначеного покарання за ч.4 ст.185 КК України, що призначене за вироком Ковпаківського районного суду м.Сум від 27.11.2023 року, а покарання за вироком Ковпаківського районного суду м.Сум від 31.05.2023 року за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років 1 місяця 3 днів позбавлення волі залишити без змін.

Також суд звертає увагу, що згідно ч. 6 ст. 539 КПК України, за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ст. 74 КК України, ст. ст. 376, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання в.о. начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886- ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного йому вироком Ковпаківського районного суду м.Сум від 27.11.2023 року за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Ковпаківського районного суду м.Сум від 31.05.2023 року за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України за епізодами крадіжки від 05.05.2022 року на суму 1296,00 грн., 15.05.2022 року на суму 2272,00 грн., 17.05.2022 року на суму 1966,00 грн., 22.05.2022 року замах на крадіжку майна на суму 1427,80 грн., 20.06.2022 року крадіжку майна на суму 405 грн., 27.06.2022 року на суму 381,20 грн., 30.06.2022 року на суму 2160,00 грн., замах на крадіжку майна на суму 1070 грн,у зв`язку із усуненням караності діяння.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Ковпаківського районного суду м.Сум від 31.05.2023 року за ч.4 ст.185, 71 КК України до 5 років 1 місяця 3 днів позбавлення волі, виключивши посилання на ч.1 ст.70 КК України.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1