Справа № 457/532/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/453/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 представника ОСОБА_9

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 представника ОСОБА_9 на вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 07 квітня 2025 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 296 КК України,-

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено їй покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

Покладено на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасовано арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді від 21.03.2025, на майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та вилучено 20 березня 2025, а саме: мобільний телефон марки «iPhone 13» рожевого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із встановленою сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» абонентський номер НОМЕР_3 , який на праві власності належить малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Речові докази: мобільний телефон марки «iPhone 13» рожевого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із встановленою сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» абонентський номер НОМЕР_3 , який на праві власності належить малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - конфісковано.

Згідно вироку, 14.03.2025 приблизно о 20 годині 35 хвилин, неповнолітня ОСОБА_6 , разом з трьома малотніми особами, які не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність та матеріали досудового розслідування щодо яких виділені в окреме провадження, перебуваючи біля магазину Буд Майстер, що в м. Трускавці на вулиці Мазепи, 42/1, діючи умисно, з винятковим цинізмом, з метою знущання над людиною, яка перебуває в безпорадному стані, бажаючи самоствердитись за рахунок його публічного приниження, демонструючи свою фізичну перевагу та зверхність, підійшла до потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є особою з інвалідністю першої групи з дитинства, та якого одна з малолітніх осіб, щодо якої матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження, силою утримувала за куртку та праву руку, не даючи можливості втекти від них.

При цьому ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що друга малолітня особа, щодо якої матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження, фіксує її протиправні дії на свій мобільний телефон марки «Iphone 13», реалізуючи свій протиправний умисел та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з хуліганських спонукань та з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, протиставляючи себе загальновизнаним у суспільстві правилам поведінки та моралі, діючи з особливим цинізмом, усвідомлюючи, що знаходиться у громадському місці, публічно насміхалася з потерпілого ОСОБА_10 , виражалася у його сторону нецензурними словами та разом з малолітньою особою, щодо якої метаріали досудового розслідування виділені в окреме провадження, та яка силою утримувала потерпілого, нанесла йому сім ударів долонею лівої руки по спині, після чого ОСОБА_10 намагався від них втекти. Однак, малолітня особа, щодо якої матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження, продовжувала його утримувати силою, а ОСОБА_6 голосно насміхатися. При цьому, третя малолітня особа, щодо якої матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження, підбігла до потерпілого та нанесла йому чотири удари стопою ноги в область тазу, після чого стягнула з нього штани, оголивши йому ноги до колін та спідню білизну, тим самим принизивши його честь та гідність, а ОСОБА_6 продовжувала цинічно насміхатися з його безпорадного стану, чим демонструвала свою зневагу до загально прийнятих норм моралі у суспільстві, допоки потерпілий не вирвався від малолітньої особи, яка силою його утримувала, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, та втік з місця події.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливим цинізмом (хуліганство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

На цей вирок адвокат ОСОБА_8 представник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, просить оскаржуваний вирок скасувати в частині застосування судом конфіскації майна (речових доказів), а саме мобільного телефону марки «iPhone 13», рожевого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із встановленою сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», абонентський номер НОМЕР_3 , який належить малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким повернути зазначене майно його законному власнику.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що очевидною є неможливість у даній справі застосування конфіскації майна належного ОСОБА_9 , оскільки остання є неповнолітньою, розгляд справи відбувався щодо обвинуваченої ОСОБА_11 (яка не є власником конфіскованого майна), санкція ч. 1 ст. 296 КК України не передбачає конфіскації та вказаний злочин не відноситься до категорій злочинів, за вчинення яких може бути призначено конфіскацію.

Звертає увагу, що мобільний телефон було добровільно надано слідчому для забезпечення об`єктивного розгляду справи, вилучення такого створює суттєві труднощі для дитини.

Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 не оспорює доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 , однак вважає рішення суду першої інстанції незаконним і таким, що підлягає зміні в частині вирішення судом питання речових доказів, а саме мобільного телефону марки «iPhone 13», рожевого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із встановленою сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», абонентський номер НОМЕР_3 , який належить малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, наданих суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Так, суд першої інстанції, речові докази, а саме мобільний телефон марки «iPhone 13» рожевого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із встановленою сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» абонентський номер НОМЕР_3 , який на праві власності належить малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалив - конфіскувати.

Згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції з прав людини і основоположних свобод, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини застосування конфіскації майна в конкретному випадку буде відповідати вимогам ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції не просто за умови, якщо така конфіскація формально ґрунтується на вимогах закону, але й за умови, що така законна конфіскація у даній конкретній ситуації не порушує «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб».

Відповідно до ч. 1ст. 15 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 19 цього Закону, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно з положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У статті 8 КПК зазначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Відповідно до положень частин 1, 5 ст. 3 КК законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Закони України про кримінальну відповідальність повинні відповідати положенням, що містяться в чинних міжнародних договорах, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Отже, при застосуванні конфіскації майна в кожному конкретному випадку суд має не тільки послатися на наявність для цього формальних підстав, але й переконатися, що таке застосування не порушуватиме «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб», покладаючи на особу «надмірний індивідуальний тягар».

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про конфіскацію вилученого майна, оскільки воно було використане у процесі вчинення правопорушення, є засобом фіксації кримінального правопорушення, є речовим доказом та його повернення не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Посилання захисту на те, що телефон належить третій особі, не дають підстав для іншого вирішення питання. Закон (ст. 100 КПК України) не передбачає можливості повернення речового доказу, який прямо пов`язаний із кримінальним правопорушенням і щодо якого прийнято рішення судом.

Посилання апелянта на порушення права власності не можуть бути підставою для зміни вироку, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право власності може бути обмежене у випадках, передбачених законом, з метою захисту суспільних інтересів. Європейський суд з прав людини у своїй практиці (зокрема, рішення у справах «AGOSI v. the United Kingdom», 1986; «Bowler International Unit v. France», 2006) визнає, що конфіскація предметів, пов`язаних із вчиненням кримінальних правопорушень або які містять відомості доказового значення, не становить порушення Конвенції, якщо вона переслідує легітимну мету і є пропорційною.

Відтак, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 представника ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 07 квітня 2025 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 представника ОСОБА_9 залишити без задоволення, вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 07 квітня 2025 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4