ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт. Шахтарське, Свердловського району, Луганської області, жительку АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

засуджено за ч.5 ст.111-1 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років, з конфіскацією майна, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної чи комунальної власності на строк 15 (п`ятнадцять) років.

Строк відбування основного покарання ухвалено рахувати з моменту затримання обвинуваченої в порядку виконання вироку.

Строк відбування покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної чи комунальної власності, ухвалено обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Обраний, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

Обвинувачену ОСОБА_8 визнано винуватою та засуджено за вчинення умисних дій, які виразилися у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави - агресора.

24.08.1991 Верховною Радою України схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюються на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій.

До системи адміністративно - територіального устрою України входять АР Крим, області, зокрема і Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація (далі - рф).

Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1991 рф, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримку миру та стабільності в Співдружності Незалежних Держав від 10.02.1995, що укладений між державами СНД, серед яких є Україна та рф, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів один одного та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їхню непорушність, а також вирішувати усі суперечки, що виникають з питань кордонів і територій, тільки мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо такі виникнуть; не встановлювати з ними політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій і комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічної, фінансової, військової та іншої допомоги.

Згідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та російська федерація уклали 31.05.1997 Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом рф від 02.03.1999 № 42-ФЗ). Відповідно до статей 2 - 3 зазначеного Договору, рф зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та рф про українсько-російський державний кордон від 28.01.2003 (ратифікований рф 22.04.2004), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, областей, в тому числі і Луганської відноситься до території України.

Незважаючи на викладені вище обставини, 21.02.2022 рф визнано так звані «донецьку народну республіку» та «луганську народну республіку» незалежними державами, попередньо впроваджуючи в період 2013-2022 років, із застосуванням засобів масової інформації, ідеї єдиного російського народу та відсутності української нації, вчиняючи неоголошені та приховані вторгнення на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств рф, організовуючи та підтримуючи терористичну діяльність, направлену на окупацію Донецької та Луганської областей та порушення територіальної цілісності України.

Надалі «президент» рф оголосив 24.02.2022 про рішення розпочати так звану військову операцію в Україні.

Після цього, збройними силами рф, які діяли за наказом керівництва рф і зс рф, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військовим штабам і складам Збройних сил України, а також підрозділами збройних сил та інших військових формувань рф 24.02.2022 здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна через державний кордон України, який проходить територіями Автономної республіки Крим, Запорізької, Донецької, Луганської, Харківської, Херсонської, Миколаївської, Сумської, Чернігівської та інших областей, і здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, окупували частину вказаної території, організували проведення псевдо-референдумів та прийняття незаконних, з огляду на норми міжнародних актів, рішень щодо включення окупованих територій Донецької, Запорізької, Луганської, Херсонської областей до складу суб`єктів російської федерації, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час і призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У свою чергу, указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, дія якого неодноразово продовжувалася та який триває по даний час.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2012 № 1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку не передбаченому законом.

Станом на 24.02.2022 ОСОБА_8 постійно проживала на території смт. Марківка Старобільського району Луганської області.

Наведені вище факти розв`язання та ведення рф агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, захоплення державних установ, організацій та військових частин, широко висвітлювались більшістю засобів масової інформації, в тому числі іноземних держав, у зв`язку з чим були достовірно відомі ОСОБА_8 .

У свою чергу, громадянка України ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст. 68 Конституції України, зобов`язана неухильно додержуватися Конституції України та законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів.

З 25.02.2022 по даний час Марківська селищна територіальна громада та ряд інших селищних, міських і сільських територіальних громад Луганської області перебувають під окупацією збройних сил рф, що зафіксовано відповідним Переліком, затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309.

Всупереч порядку, встановленому Конституцією України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про центральні органи виконавчої влади», «Про місцеві державні адміністрації», та іншими нормативно-правовими актами, відповідно до «Положение об Администрации Марковского района луганской народной республики» затвердженого «Указом главы луганской народной республики от 01.03.2023 № УГ-171/23» та «Указа главы луганской народной республики о руководстве деятельностью исполнительных органов государственной власти луганской народной республики от 15.08.2019 № УГ-552/19» (мовою оригіналу) створено окупаційний орган влади - так звану «администрацию Марковского района луганской народной республики» (мовою оригіналу) за адресою: Луганська область, Старобільський район, смт. Марківка вул. Центральна, буд. 18, з метою подальшого утримання адміністративно-політичного контролю та реалізації узурпованих владних повноважень.

Під час указаної окупації представники органів місцевого самоврядування та органів державної влади на місцях були примусово та незаконно відсторонені від виконання покладених на них обов`язків.

Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII визначено, що окупаційна адміністрація рф - це сукупність державних органів і структур рф, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних рф самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Згідно ч. 3 ст. 18 Кримінального кодексу України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про хабарництво» організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів, їх заступники, особи, які керують ділянками робіт.

Всупереч указаним правовим нормам, після повної окупації смт. Марківка Старобільського району та інших територіальних одиниць Луганської області військовослужбовцями збройних сил рф, ОСОБА_8 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, а відтак усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, водночас підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у тому числі щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів рф, які передбачають перебування України у сфері її впливу, а також з корисливих мотивів та хибного почуття кар`єризму, вирішила використати факт встановлення окупаційної влади на території Марківської селищної територіальної громади та ряду інших населених пунктів Луганської області у своїх особистих інтересах та в період з 21.03.2022 по 23.02.2023, добровільно обійняла посаду, мовою оригіналу, «заведующего сектором организационной роботы администрации Марковского района лнр», тобто посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Після цього, з метою представлення окупаційній владі своєї особистої прихильності, формування в населення окупованої частини території Луганської області, в тому числі Марківської селищної територіальної громади, де зареєстрована юридична адреса та фактичне місцезнаходження згаданої окупаційної адміністрації, думки невідворотності встановлення та утвердження російської окупації частини території України, як єдиної законної влади на цій території, просуваючи ідеї проросійської спрямованості, незворотного і стабільного існування на теренах Луганської області влади рф та ідей «російського світу», ОСОБА_8 , являючись, мовою оригіналу, «заведующим сектором организационной роботы администрации Марковского района лнр», забезпечувала з іншими особами з числа представників незаконних органів окупаційної влади держави-агресора, створених на окупованій території Луганської області, реалізацію незаконної державної політики держави-агресора щодо ефективного функціонування діяльності так званої «адміністрації Марківського району лнр», а саме: займалась розробкою та оформленням номенклатури справ в «адміністрації району» та інструкцій з ведення діловодства, здійснювала контроль за їх виконанням; організовувала контроль за постановкою діловодства у відділах так званої «адміністрації району»; займалась координацію діяльності працівників апарату «адміністрації» з питань діловодства; підготовлювала справи загального діловодства до здачі в архів та забезпечувала їх безпеку; здійснювала передачу документів постійного зберігання до районного архіву, а документів тимчасового терміну зберігання - на знищення відповідно до інструкції з діловодства; організовувала своєчасне розсилання постанов та розпоряджень «адміністрації», інших організаційно-розпорядчих документів; складала план роботи окупаційної адміністрації району; здійснювала підготовку аналітичних оглядів щодо надання допомоги секретарям сільрад з ведення діловодства; координувала взаємовідносини організаційного відділу із сільрадами, громадськими організаціями; забезпечувала належну безпеку службової документації; здійснювала ведення єдиної системи діловодства щодо прийому, обліку, підготовки, оформлення, проходження, контролю за виконанням, зберігання, друкування, копіювання, тиражування та використання документів в «адміністрації» та її структурних підрозділах; виконувала технічні та організаційні заходи щодо забезпечення діяльності голови окупаційної адміністрації району; здійснювала організаційне забезпечення діяльності та участь у роботі так званої «ради адміністрації», комісій та інших дорадчих, консультативних та робочих органів, створених при «адміністрації», з питань, що віднесені до компетенції відділу; забезпечувала прийом передачу даних через комутаційні засоби зв`язку (корпоративна пошта, електронна пошта та інші); здійснювала контроль над роботою зі зверненнями громадян, здійснювала інші організаційні та технічні заходи щодо забезпечення діяльності «адміністрації», а також здійснювала керівництво діяльністю працівника «адміністрації району» - «главного специалиста сектора организационной роботы администрации Марковского района лнр» (мовою оригіналу).

Діючи у такий спосіб та добровільно зайнявши посаду у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території та виконуючи, в період з 21.03.2022 по 23.02.2023, функції так званого «заведующего сектором организационной роботы администрации Марковского района ЛНР» на тимчасово окупованій території Луганської області, ОСОБА_8 здійснила колабораційну діяльність.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає вирок незаконним та необґрунтованим, таким, що порушує засади кримінального провадження, прийнятим за неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування поданої скарги вказує про те, що кримінальне провадження розглядалося за відсутності особи, яка притягується до кримінальної відповідальності (in absentia), належних та об`єктивних доказів її повідомлення про судове слідство в матеріалах справи немає. Крім цього, стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_8 на час слідства і суду знаходиться на тимчасово окупованій території України, та що вона взагалі жива та може фізично прибути до суду, тому на переконання сторони захисту, дане кримінальне провадження необхідно було зупинити в порядку ст. 335 КПК України до розшуку ОСОБА_8 , а не проводити (in absentia).

Більше того, звертає увагу суду, що жодними доказами як письмовими так ї з показів свідків не доведено, що ОСОБА_8 дійсно обіймала будь-яку посаду в так званій псевдо «адиминистрации Марковского района ЛНР». Дані псевдо республіки та відповідні псевдо «адміністрації) є невизнаними жодними міжнародними державами та інституціями, тому сприймати їх як певні установи, які мають адміністративні функції ніяк неможна.

Водночас, зазначає, що скріншоти з соціальних мереж, публікації на невідомих сайтах, де може бути зображена особа ззовні схожа на ОСОБА_8 , не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки не виключено, що дані публікації можуть бути створені особами з числа осіб країни агресора на тимчасово окупованій території України та опубліковані ними з метою інформаційного психологічних операцій як на мешканців України так і на мешканців ТОТ України. Жодних фотографічних експертиз для встановлення чи дійсно на скріншотах зображена ОСОБА_8 стороною обвинувачення надано не було.

Разом з тим, вказує, що стороною обвинувачення не спростовано твердження сторони захисту, що як і на обвинувачену ОСОБА_8 , так і на членів її родини, зокрема двох малолітніх дітей, міг чинитися як психологічний так і фізичний тиск з метою виконання вказівок окупантів та взяття участі у псевдо масовках.

Звертає увагу суду і на те, що свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 лише повідомили, що їм зі слів інших осіб відомо, що ОСОБА_8 може займати певну посаду на тимчасово окупованій території України, що вони бачили певні публікації в соціальних мережах тощо. Але в своїх показах свідки не вказали, що їм саме достовірно відомо про обіймання посади, що вони бачили документальні підтвердження цього.

Більше того, місцевим судом також не враховано, що ОСОБА_8 не була допитана, не з`ясовано її ставлення до обвинувачення, чи визнає або не визнає інкриміноване їй кримінальне правопорушення, її сімейний стан та інше, але при визначенні покарання застосував суворе покарання.

З огляду на вищевикладене, просить вирок скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Обвинувачена ОСОБА_8 належним чином повідомлялася про час та місце апеляційного розгляду матеріалів даного кримінального провадження шляхом опублікування оголошення про виклик до суду у виданні «Урядовий кур`єр», а також шляхом опублікування на офіційному веб сайті Офісу Генерального прокурора.

З урахуванням викладеного та вимог кримінального процесуального закону щодо розумності строків апеляційного розгляду колегією суддів прийнято рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченої ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, захисника який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити, прокурора, який відносно задоволення апеляційної скарги заперечив, просив вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами, визначеними у ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Розглянувши в порядку спеціального судового розгляду, за відсутності обвинуваченої (in absentia), кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції дійшов законного, обґрунтованого та вмотивованого висновку про доведеність пред`явленого їй обвинувачення у тому, що остання своїми умисними діями, які виразилися у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави агресора, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

Так в ході судового розгляду встановлено, що винність ОСОБА_8 у вчиненому повністю стверджуються зібраними в провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, зокрема:

- відповіді на доручення Марківського МРВ 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганських областях від 02.07.2024 року, з якої вбачається, що ОСОБА_8 , уродженка смт. Шахтарське, Довжанського району Луганської області, знаходиться на тимчасово окупованій території України в смт. Марківка, Стробілського району Луганської області та зайняла посаду у незаконному створеному органі окупаційної влади;

- протоколу пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 27.06.2024 року з якого вбачається, що свідок ОСОБА_10 , серед пред`явлених до впізнання фото інших осіб, вказала на фото особи під №2 ОСОБА_8 , яка добровільно погодилася працювати на посаді завідоючої сектору організаційної роботи т.зв. «Адміністрація Марківського району ЛНР». Вказану особу свідок впізнала за круглим широким обличчям, овальним дещо припущеними при краях очима, високо посадженими бровами, прямим ротом із тонкими губами, округлим підборіддям;

- протоколу пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 27.06.2024 року з якого вбачається, що свідок ОСОБА_9 , серед пред`явлених до впізнання фото інших осіб, вказала на фото особи під №2 ОСОБА_8 , яка добровільно погодилася працювати на посаді завідоючої сектору організаційної роботи т.зв. «Адміністрація Марківського району ЛНР». Вказану особу свідок впізнала за круглим широким обличчям, овальним дещо припущеними при краях очима, високо посадженими бровами, прямим ротом із тонкими губами, округлим підборіддям;

- протоколу огляду (з доданими фототаблицями) від 27.07.2023 року з якого вбачається, що ст. оперуповноваженим Сарківського МРВ 3 управління ГУ СБУ у Донецькій та Луганській областях ОСОБА_11 , за участю спеціаліста, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, провів огляд публікації на багатоплатформовому забезпеченні «Telegram» у групі «Адміністрація Марковського района», де виявлено публікацію із текстом (мовою оригіналу) «В Марковке состоялась встреча жителей с членом Общественного штаба референдума, депутатом Народного Совета ЛНР, председателем Федерации профсоюзов ЛНР Игорем Рябушкиным». Встановлено, що на одній із фотографій зображено обвинувачену ОСОБА_8 , яка була присутня 10.08.2022 року на даному референдумі;

- протоколу огляду (з доданими фототаблицями) від 27.07.2023 року з якого, вбачається, що ст. оперуповноваженим Сарківського МРВ 3 управління ГУ СБУ у Донецькій та Луганській областях ОСОБА_11 , за участю спеціаліста, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, провів огляд інтернет сторінки телефонного довідника незаконного створеного органу влади «Адміністрації Марківського району ЛНР», серед яких наявна ОСОБА_8 як завідуюча сектору організації роботи незаконного органу влади;

- протоколу огляду від 06.10.2023 року (з доданими фототаблицями) з якого вбачається, що ст. оперуповноваженим Сарківського МРВ 3 управління ГУ СБУ у Донецькій та Луганській областях ОСОБА_11 , за участю спеціаліста, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, провів огляд публікації у мережі Інтернет, «Указ главы Луганськой Народной Республики «О руководстве деятельностью исполнительных органов государственной власти Луганской Народной Республики» винесений ОСОБА_12

- протоколу огляду (з доданими фототаблицями) від 06.10.2023 року з якого вбачається, що ст. оперуповноваженим Сарківського МРВ 3 управління ГУ СБУ у Донецькій та Луганській областях ОСОБА_11 , за участю спеціаліста, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, провів огляд документу «Положение об Администрации Марковського района Луганськой Народной Республики новой редакции», розміщеного на офіційному сайті т.зв. «Адміністрації Марківського району ЛНР» https://markovka.su/, затвердженого «Указом Главы Луганской Народной Республики от 01 марта 2023 года №УГ-171/23» зафіксовано загальні положення, правові підстави, організація його діяльності. Зокрема, врегульовано управління у сфері бюджету та фінансів, щодо: організації використання доходів за цільовим призначенням; затвердження плану фінансово-господарської діяльності підприємств, які відносяться до муніципальної власності, здійснює доповідь про розподіл бюджетних коштів, готовить відповідь про виконання бюджету, забезпечення розпорядження бюджетними коштами лнр тощо.

- протоколу огляду від 06.10.2023 року (з доданими фототаблицями) з якого вбачається, що ст. оперуповноваженим Сарківського МРВ 3 управління ГУ СБУ у Донецькій та Луганській областях ОСОБА_11 , за участю спеціаліста, оглянуто веб-сторінку за посиланням http://pklnau.ru/DOCUMENTS/konstituciya-lnr.pdf, де виявлено документ «Конституция Луганськой Народной Республики» та долученими до нього скріншотами та оптичним диском CD-R, якими зафіксовано діяльність і порядок створення так званих державних органів на тимчасово окупованій території України;

- протоколу огляду від 25.06.2024 року, з якого вбачається, що ст. оперуповноваженим Сарківського МРВ 3 управління ГУ СБУ у Донецькій та Луганській областях ОСОБА_11 , за участю спеціаліста, оглянуто витяг з державного сайту федеральної податкової служби рф щодо реєстрації «Администрации марковського району луганськой народной республики» (Луганськая Народная Республика, ОГРН:789, Дата присвоения ОГРН:29.11.2022, ИНН:, КПП:940401001, предскдатель ликвидированой комисии: ОСОБА_13 , Дата прекращения деятельности: 28.05.2024), згідно російського законодавства, тобто створення та діяльність незаконного утворення на тимчасово окупованій території;

- протоколу огляду від 25.06.2024 року, з якого вбачається, що старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_14 , провів огляд офіційного сайту Адміністрація Заринського району Алтайського краю, де міститься інформація про «организационый отдел Администрации Заринського района» за посиланням: https://zarinray.ru/komitety-i-otdely/organizatsionnyi-otdel. При відкритті розділу сайту Адміністрації Заринського района Алтайського края, де в розділі «Комитеты и отделы» в графі «оранизационный отдел» міститься інформація про структуру, основні задачі, функції відділу;

- протоколу огляду від 26.06.2024 року (з доданими фототаблицями) з якого вбачається, що слідчим було оглянуто перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, (із змінами, внесеними наказом Мінреінтеграції від 31.05.2024 №153);

- протоколу огляду від 25.06.2024 року (з доданими фототаблицями) з якого вбачається, що старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_14 , провів огляд офіційного сайту «Администрация муниципального района Безенчукский Самарськой області», де міститься «Распоряжения об утверждении должностних иструкций сотрудников организационного отдела Администрация муниципального района Безенчукский Самарськой області», в якому зазначено перелік підрозділів. В ході огляду виявлено документ з назвою «Распоряжения об утверждении должностных инструкций сотрутников организационого отдела Администрация муниципального района Безенчукский Самарськой області», в даному документі міститься «Должностная инструкция начальника организационого отдела Администрация муниципального района Безенчукский Самарськой області», де зазначена інформація про посадові обов`язки, права та відповідальність начальника організаційного відділу, що підтверджує наявність у ОСОБА_8 організаційно-розпорядчих функцій у незаконному створеному органі влади;

- протоколу огляду від 07.08.2024 року з додатками диском DVD-R, з якого вбачається, що було оглянуто електронну сторінку у соціально орієнтованій мережі Інтернет ресурс «Однокласники» (https://ok.ru/profile/62), де було виявлено за даним посиланням сторінку з назвою « ОСОБА_15 ». У ході даного огляду було виявлено фотознімок, на якому зображено військового зс рф, опубліковане ІНФОРМАЦІЯ_2 , з наступним текстом: «А у нас теперь на фронте тишина. Мой герой теперь дома и мы не переживаем. Мы тебя любим. Ты всегда в наших сердцах», а також 04.02.2023 року опубліковано фото на якому зображена ОСОБА_8 та військовий зс рф. Крім того, за посиланням на сторінці https://ok.ru/profile/62, розміщено, публікації «Администрация Марковського муниципального округа» від 09.05.2023 року, 05.04.2023 року та 23.03.2023 року, які були вподобані ОСОБА_8 .

Окрім письмових доказів в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) було допитано свідка ОСОБА_10 , яка суду показала, що із 2019 року вона працювала на посаді секретаря Марківської селищної ради, а після окупації смт. Марківка переїхала до м. Київ та займає посаду заступника начальника Марківської селищної військової адміністрації. Із ОСОБА_8 знайома близько трьох років, вона приїхала до їх громади приблизно 2014-2015 році, займала посаду в одному із структурних підрозділів Марківської селищної ради. Від знайомих та з мережі Інтернет їй стало відомо, що ОСОБА_16 добровільно зайняла посаду завідуючого сектору організації роботи в окупаційному органі влади адміністрації Марківського району ЛНР, у повноваження якої входило загальна організація роботи окупаційної адміністрації «ЛНР». Окрім того, зазначила, що про застосування будь-якого примусу до ОСОБА_17 їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_9 , допитана в судовому засіданні (в режимі відеоконференції), суду показала, що до окупації смт. Марківка вона займала посаду начальника відділу соціально-економічного та інвестиції Марківської території громади Луганської області, після окупації зайняла посаду начальника відділу соціально-економічного розвитку Марківської селищної військової адміністрації. З ОСОБА_18 була знайома ще до окупації смт. Марківка, остання здійснювала продаж чаю та кави. Від знайомих та з мережі Інтернет їй стало відомо, що ОСОБА_16 добровільно зайняла посаду завідуючого сектору організації роботи в окупаційному органі влади адміністрації Марківського району ЛНР, у повноваження якої входило загальна організація роботи окупаційної адміністрації «ЛНР». Окрім того, зазначила, що про застосування будь-якого примусу до ОСОБА_17 їй нічого не відомо.

Водночас, підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а в апеляційній скарзі сторони захисту не вказані ймовірні причини обмови обвинуваченої ОСОБА_8 з боку даних свідків.

Показання вищезазначених свідків у суді першої інстанції є логічними та послідовними, оскільки вони переконливо повідомили про відомі їм обставини вчиненого кримінального правопорушення, їх пояснення повністю узгоджуються між собою та дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Таким чином суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, навів у вироку сукупність доказів на підтвердження встановлених обставин, якими повністю доведено винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, і які з точки зору достатності та взаємозв`язку правильно покладено в обґрунтування висновків, у тому числі щодо правової кваліфікації її дій за ч.5 ст.111-1 КК України добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави агресора.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_8 може діяти не з власної волі, вимушено заподіюючи шкоду національній безпеці України, та, що через розгляд справи у її відсутності (in absentia) неможливо фактично з`ясувати мотив та мету вчиненого, то на думку апеляційного суду вони є неспроможними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст.374 КПК України, у зазначеному рішенні суд обґрунтував, що в цьому кримінальному провадженні стороною обвинувачення були здійснені всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням установлених законом особливостей для кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia).

У ряді складів кримінальних правопорушень, у тому числі, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, важливе значення має добровільність (якщо особа здійснювала відповідні дії не добровільно, а під примусом (байдуже яким), склад правопорушення відсутній).

Наведеними вище доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема дослідженими судом фото та відеоматеріалами, здобутими в результаті оглядів мережі Інтернет, уповноваженими на це суб`єктами досудового розслідування, установлено витяг з державного сайту податкової служби рф - реєстрацію за законодавством рф та «ЛНР» незаконного створеного органу влади «Адміністрації Марківського району ЛНР»; виявлено інформацію, що ОСОБА_8 займає посаду завідуюча сектору організації роботи незаконного органу влади, незаконного створеного органу влади «Адміністрації Марківського району ЛНР», а також в соціальній мережі «Однокласники» на своїй сторінці ОСОБА_19 , висвітлює діяльність незаконного створеного органу влади «Адміністрації Марковського муніципального округу ОНР»..

Зазначене є беззаперечним свідченням невимушеності її поведінки, відсутності будь-якого примусу щодо неї, а відтак, і цілковитої добровільності її дій.

Окрім того, території Марківської селищної територіальної громади Старобільського району перебувають під окупацією збройних сил рф, що зафіксовано відповідним Переліком, затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, а тому ОСОБА_8 займаючи посаду у незаконному органу влади, створеному на тимчасово окупованій території та виконуючи функції завідуюча сектору організації роботи незаконного органу влади, очевидно усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

При розгляді кримінального провадження в місцевому суді були встановлені та досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, висновки суду про винність обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину у вироку належним чином мотивовані, ґрунтуються на сукупності зібраних та всебічно оцінених доказах, а тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними та необґрунтованими. Рішення місцевим судом прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року).

Крім того слід зазначити, що всі доводи сторони захисту, які є аналогічними тим, що викладені в апеляційній скарзі захисника, були перевірені судом першої інстанції та на ці доводи надана аргументована та змістовна відповідь у вироку.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення є конкретним і зрозумілим, не має недоліків, які б могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, а тому підстав для скасування оскаржуваного вироку та закриття кримінального провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, - у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, як на це вказує захисник, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів сторони захисту про невідповідність призначеного обвинуваченій покарання тяжкості кримінального правопорушення та її особі внаслідок суворості, то вони є непереконливими з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з вимогами ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинене нею кримінальне правопорушення, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Вищевказані вимоги матеріального права та роз`яснення ПВСУ при призначенні обвинуваченій ОСОБА_8 як основного та і додаткового покарання були повністю дотримані судом першої інстанції.

Так, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, яке у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, а також дані про особу винної, яка раніше не судима.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 місцевим судом встановлено не було, а до обтяжуючих покарання обставин суд правильно відніс, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Проаналізувавши вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про призначення обвинуваченій покарання в межах санкцій ч.5 ст. 111-1 КК України - у виді позбавлення волі на строк 8 років, з конфіскацією майна, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної чи комунальної власності на строк 15 (п`ятнадцять) років.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення в тяжкий для країни час, в умовах воєнного стану та повномасштабного вторгнення держави агресора злочину проти основ Національної безпеки України, виконуючи особливу роль особи, яка вчинила колабораційну діяльність, своїми діями надала можливість для виправдання дій ЗС рф.

Призначене покарання, на думку апеляційного суду, повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 , попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі захисника.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 , без змін

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2025 року щодо ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий

Судді