Справа № 643/9890/25
Провадження № 1-кс/643/3473/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2025 Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000246 від 10.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді 18.06.2025 надійшло вищевказане клопотання прокурора про накладення арешту, яке обґрунтоване тим, що слідчим відділом УСБУ в Харківській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000246 від 10.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Харківської області, діє група осіб, представники якої за грошову винагороду надають особам призовного віку документи, які надають можливість таким громадянам уникати перевірки представниками ТЦК та СП військово-облікових документів та ухилятись від мобілізації. Крім того, вищезазначені громадяни причетні до незаконного зберігання зброї та боєприпасів, які в лютому-березні 2022 року було викрадено з території військових формувань, що в 2022 році дислокувалися на території Харківської області.

У вищевказаному кримінальному провадженні 13.06.2025 на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м. Харків від 30.05.2025 проведено обшук за місцем періодичного перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено: мобільний телефон Oppo A76, IMEI НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 , з сім-картою з абонентським номером НОМЕР_3 ; предмет, схожий на рушницю Сайга-12 з номером НОМЕР_4 .

Прокурор посилаючись у клопотанні на те, що вилучені в ході обшуку предмети та документи відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та в подальшому можуть бути використані у кримінальному проваджені в якості речових доказів, повернення яких на теперішній час може привести до їх втрати, просить суд накласти арешт на вищевказане майно, яке було вилучене під час обшуку, з метою збереження речових доказів та позбавлення можливості їх знищення або переховування.

Також прокурор зазначив, що вилучена зброя є предметами вилученими з обігу, може зберігати на собі сліди вчинення злочину (відбитки, сліди ДНК тощо) та необхідна для подальшого проведення експертиз.

Сторона обвинувачення зазначає, що вилучений мобільний телефон Oppo A76, IMEI НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 , з сім-картою з абонентським номером НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , а вилучений предмет, схожий на рушницю Сайга-12 з номером НОМЕР_4 належить ОСОБА_5 .

У судове засідання прокурор не з`явився, разом із клопотанням подав заяву, з проханням розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник власників майна адвокат ОСОБА_6 до початку судового засідання подав заяву, у якій просив судове засідання проводити без його участі та участі власників майна. Також подав заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні клопотання та повернути вилучене під час обшуку майно, вказуючи, що прокурором не дотримано строки на звернення з даним клопотанням, передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України та не надано жодних обґрунтувань чи доказів, що власниця рушниці має на меті її знищити чи спотворити слідову інформацію.

Підстав для визнання явки учасників провадження обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України їх не прибуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно із ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. Вказані обставини стороною обвинувачення доведені.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Дане клопотання було направлено до суду поштою 16.06.2025, тобто на наступний робочий день після вилучення майна, що свідчить про дотримання прокурором вимог ч.5 ст.171 КПК України. Таким чином, доводи представника власників майна щодо порушення прокурором строку на звернення до суду з даним клопотанням спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя приходить до переконання у необхідності накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло у собі сліди вчиненого кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення досудового розслідування, зокрема огляду вилученого майна та проведення відповідних судових експертиз, тощо.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

Натомість, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна може потягнути його безповоротну втрату.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Відповідно до абз. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Враховуючи вищевикладене, положення ст. 114, ст. 132, ч. 4 ст. 173 КПК України, керуючись загальними засадами кримінального провадження, викладеними в ст. 7 КПК України, слідчий суддя, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку, вважає необхідним зобов`язати слідчого передати на відповідальне зберігання особі, у якої було вилучено зазначене у клопотанні майно, а саме: мобільний телефон після проведення відповідних експертиз, зняття виявленої інформації на електронному носії експертами в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на вказаному у клопотанні мобільному телефоні для залучення до матеріалів кримінального провадження; рушницю після проведення відповідних експертиз, та у випадку якщо буде встановлено, що вона не є предметом вчинення кримінального правопорушення, що розслідується, не є предметом, вилученим з обігу та не піддавалася переробці (не вносилися змін до її конструкції), до 29.07.2025 включно, та попередити таку особу про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Таким чином, слідчий суддя покладає на слідчого обов`язок з 30.07.2025 повернути власнику (особі, у якої воно було вилучено, відповідно) вказаний у клопотанні мобільний телефон, а також рушницю, у випадку якщо буде встановлено, що вона не є предметом вчинення кримінального правопорушення, що розслідується, не є предметом, вилученим з обігу та не піддавалася переробці (не вносилися змін до її конструкції), та у відповідності до цього визначити місце зберігання вказаного майна.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 13.06.2025 в ході проведення обшуку за місцем періодичного перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільний телефон Oppo A76, IMEI НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 , з сім-картою з абонентським номером НОМЕР_3 ;

- предмет, схожий на рушницю Сайга-12 з номером НОМЕР_4 , шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування.

Надати стороні обвинувачення строк для проведення відповідних експертиз та необхідних для досягнення мети кримінального провадження слідчих дій, а з 30.07.2025 зобов`язати слідчого передати на відповідальне зберігання вказаний вище мобільний телефон, а також рушницю, якщо буде встановлено, що вона не є предметом вчинення кримінального правопорушення, що розслідується, не є предметом, вилученим з обігу та не піддавалася переробці (не вносилися змін до її конструкції), особам у яких вони були вилучені, та попередити таких осіб про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1