ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року

м. Київ

справа № 754/2808/20

провадження № 51-1039 км 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008594 від 28 листопада 2019року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ульянівка Олександрійського району Кіровоградської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами 2, З ст. 309 КК України та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. З09 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 3 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України останнього звільнено від призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк на 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК Украйни.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Відповідно до обставин, детально наведених у вироку суду, ОСОБА_7 в листопаді 2019 року, у невстановлений час, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , придбав за допомогою всесвітньої мережі Інтернет в програмі «Telegram», у невстановленої особи, шляхом кур`єрської доставки, наркотичний засіб - канабіс, загальною масою не менше 615,20 г, що є великим розміром, психотропну речовину - МДМА, загальною масою не менше 234,931 г, що є особливо великим розміром, а також психотропну речовину - амфетамін, загальною масою не менше 0,318 г, які знаходились у одному пакунку, тим самим незаконно придбав та у подальшому почав незаконно зберігати за місцем свого проживання за вказаною адресою без мети збуту.

Надалі, 28 листопада 2019 року приблизно о17:10, на паркінгу біля ТЦ «Даринок» по вул. Вінстона Черчилля (Червоноткацькій), 3 в м. Києві, працівниками поліції було зупинено громадянина ОСОБА_7 , у якого було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору у якому містився особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою 8,73 г, який останній незаконно придбав та зберігав без мети збуту

У подальшому, 28 листопада 2019 року, в період часу з 19:08 до 20:51в ході обшуку працівниками поліції квартири АДРЕСА_3 за місцем проживання ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено п`ять поліетиленових пакетів з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс, у великих розмірах, загальною масою 651,20 г, десять поліетиленових пакетів з психотропною речовиною МДМА в особливо великих розмірах, загальною масою 234,931 г, та один поліетиленовий пакет з психотропною речовиною-амфетамін, масою 0,318 г, які останній незаконно придбав та зберігав за місцем свого проживання без мети збуту.

Київський апеляційний суд ухвалою від 17 грудня 2024 року апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування доводів поданої касаційної скарги, зокрема зазначає, що:

· сукупність доказів, наданих стороною обвинувачення, зокрема кількість вилучених наркотичних засобів та психотропних речовин, які об`єктивно перевищує потреби для однієї особи, підтверджує в діях ОСОБА_7 склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. Водночас наголошує, що висновки суду побудовані на показаннях ОСОБА_7 , які є суперечливими;

· поза увагою суду залишилося те, що в ході обшуку квартири ОСОБА_7 виявлені чисельні наркотичні засоби, психотропні речовини, які були розфасовані за кольором та складом, а також предмети, які використовуються при фасуванні і зважуванні: поліетиленові пакети та електронні ваги, на яких виявлено нашарування канабісу. Указує, що ОСОБА_7 не зміг надати пояснень щодо вилученого наркотичного засобу. Наголошує, що у засудженого в ході затримання був виявлений та вилучений пакет з канабісом, який також виявлений за місцем його проживання, та в нашаруванні на електронних вагах;

· суди не врахували висновок експертизи №715, відповідно до якого ОСОБА_7 не систематично вживав марихуану та амфетамін, а після вересня 2019 року взагалі заперечував вживання наркотичних засобів та психотропних речовин, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває;

· в телефоні, вилученого у ОСОБА_7 , були виявлені повідомлення, які містять завуальований зміст переписки з повідомленнями про локаційні відзнаки;

· апеляційний суд допустив порушення ст. 94 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), а рішення цього суду не відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК України.

До Верховного Суду надійшли заперечення захисника ОСОБА_6 , в яких останній просить залишити касаційну скаргу прокурора без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без зміни.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримала подану касаційну скаргу, просила скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення касаційної скарги, просила залишити її без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без зміни.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Отже, суд касаційної інстанції не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження. Під час перегляду судових рішень у касаційному порядку Суд виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Статтею 370 КПК України встановлено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Для постановлення такого судового рішення суд апеляційної інстанції з дотриманням визначеної главою 31 КПК України процедури повинен перевірити рішення суду першої інстанції з точки зору його законності й обґрунтованості (це передбачає оцінку оскарженого судового рішення на відповідність нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам провадження та дослідженим у судовому засіданні доказам), яке також повною мірою відповідатиме вимогам статей 370, 419 цього Кодексу.

Водночас така перевірка має бути зроблена із додержанням усіх вимог чинного законодавства, об`єктивно, неупереджено, а її результатом має бути законне та справедливе вирішення поданих апеляційних скарг для реалізації прав кожного на справедливий суд і перевірку законності й обґрунтованості оскаржених рішень суду першої інстанції.

Зі змісту положень ст. 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368 - 380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, крім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а у випадку залишення апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.

Одночасно для виконання завдань, визначених у ст. 2 КПК України, суд апеляційної інстанції повинен вжити всіх передбачених кримінальним процесуальним законом засобів, у тому числі в певних випадках дослідити докази, що містяться у матеріалах кримінального провадження, у порядку, встановленому ч. 3 ст. 404 КПК України.

Так, згідно з усталеною судовою практикою Верховного Суду, зокрема викладеною в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду від 03 квітня 2023 року в справі N? 537/984/20, суду апеляційної інстанції, необхідно здійснювати ретельну перевірку правильності встановлення обставин кримінального провадження за результатами оцінки місцевим судом доказів, наданих як стороною обвинувачення, так і стороною захисту.

Апеляційний суд покликаний не стільки самостійно встановити обставини кримінального провадження, скільки перевірити й оцінити правильність їх встановлення судом першої інстанції, точність та відповідність застосування судом норм матеріального і процесуального закону, безпомилковість вирішення тих питань, що підлягають з`ясуванню під час ухвалення судового рішення.

Процесуальні вимоги, засновані на вмотивованій незгоді та обґрунтованому запереченні правильності висновків місцевого суду щодо встановлених обставин, зобов`язують апеляційний суд надати мотивовані відповіді на доводи апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у справі матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. У разі залишення заявлених вимог без задоволення в судовому рішенні має бути зазначено підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

За результатами перевірки доводів апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має обов`язок усунути (у разі встановлення) допущені місцевим судом недоліки та суперечності, вжити заходів для дотримання процесуальних прав усіх учасників провадження і постановити законне та обґрунтоване судове рішення. Жодна норма кримінального процесуального закону, як установлений імперативний припис, не звільняє апеляційний суд від указаного вище обов`язку.

Оскільки прокурор, оскаржуючи вирок місцевого суду, в апеляційній скарзі посилався на невідповідність висновків суду обставинам справи і неповноту розгляду справи місцевим судом, а також на те, що суд надав неправильну оцінку доказам за наслідком судового розгляду, та, враховуючи, що вказані порушення, за умови їх підтвердження, могли вплинути на законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 , відповідні доводи апеляційної скарги потребували ретельної перевірки.

Втім суд апеляційної інстанції в ході розгляду цього кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 таких вимог не дотримався.

Як убачається з матеріалів справи, органами досудового розслідування ОСОБА_7 звинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу у великих розмірах, психотропної речовини та психотропної речовини в особливо великих розмірах з метою збуту.

У свою чергу Верховний Суд неодноразово вказував, що мета вчинення кримінального правопорушення згідно зі ст. 91 КПК України є однією з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні шляхом збирання, перевірки та оцінки доказів. Так, про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх тощо.

Тобто, перелік обставин, які мають враховуватися судом при оцінці мети збуту не є вичерпним. Про умисел на збут наркотичних засобів та психотропної речовини можуть свідчити, зокрема, такі обставини, як надмірна для вживання однією особою кількість вилученої речовини, вжиття засудженим додаткових заходів конспірації своєї діяльності, сукупність засобів різних видів, їх кількість, спосіб упакування та розфасування, методи приховування та інші достатні взаємопов`язані між собою докази, які в сукупності вказують на те, що особа мала умисел на збут цих речовин.

Якщо висновок суду про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, її упакуванні та розфасуванні, то у такому випадку повинні бути досліджені обставини, за яких особа придбала відповідний засіб чи речовину, в тому числі, чи залежало від волі особи те, який розмір речовини опиниться у володінні особи, та її розфасування.

Зокрема, якщо особа здійснює свідоме придбання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів у значному розмірі (шляхом купівлі, обміну, безоплатно), виготовляє їх, зберігає у відповідному фасуванні, що об`єктивно перевищує потреби такої особи у власному вживанні, то в такому випадку може мати місце умисел на збут.

Водночас місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 309 КК України, та обґрунтував своє рішення, зокрема, показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , фактичними даними рапорта оперативного чергового Деснянського УПГУНП у м. Києві від 28 листопада 2019 року, протоколу огляду від 28 листопада 2019 року, протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28 листопада 2019 року, протоколу огляду від 28 листопада 2019 року, висновків експертів від 29 листопада 2019 року N? 11-2/8002, від 13 грудня 2019 року N? 11-2/8005, від 11 грудня 2019 року N? 11-2/8004, від 14 лютого 2020 року N? 11-2/8003, від 13 січня 2020 року N? 11-2/8010, а також даними висновків експерта від 20 грудня 2019 року N? 9-1/343 та від 12 грудня 2019 року N? 9-1/344, даними протоколів огляду речей, документів та інших об`єктів від 11 січня 2020 року, протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 17 грудня 2019 року.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 , допитаний в суді першої інстанції, пояснив, що 20 листопада 2019 року для власного вживання через «Telegram», замовив наркотичний засіб та психотропні речовини в невеликих розмірах. Наступного дня біля відділення «Нова пошта» біля ринку «Даринок», до нього підійшли п`ятеро поліцейських, яким він добровільно видав наркотичний засіб, який був при ньому, та повів додому, показав те, що ще тримав у себе для власного вживання. Потім знову повернулися до відділення «Нова пошта», де чекали захисника. В ході обшуку він не був присутній, була його дівчина. Пакунок зі всіма речовинами йому приніс додому кур`єр «Нової пошти». Звідки взялися 2 пакети з канабісом в холодильнику, не знає. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо його не карати.

Водночас в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 підтвердив свої пояснення, вказав, що замовив через мережу інтернет 1 гр амфетаміну для власного вживання, однак наступного дня ввечері кур`єр «Нової пошти» приніс додому коробку і пакет, які він забрав. Відкривши коробку, побачив там різні наркотичні речовини, які не замовляв, у зв`язку з чим він вирішив це повернути. Взяв з собою пакет і поїхав до «Нової пошти», проте, біля відділення, його зупинили працівники поліції, яким на запитання чи є щось заборонене, повідомив про цей пакет. У подальшому поліцейські його відкрили, побачили там заборонені речовини, після чого канабіс поклали йому в кишеню, а амфетамін до портфеля. Коли прийшли додому, він, дістав із шафи коробку, яку поставив на стіл, поліцейські її відкрили і там здається ще, крім наркотичних речовин, були і ваги, потім поїхали на парковку ОСОБА_14 , де очікували слідчих, захисника та понятих. Поняті прийшли разом з поліцейськими. Працівники поліції говорили, що якщо він все покаже, то його відпустять. Вказував, що дома заборонених речовин практично не зберігав, коли купував, то одразу використовував.

Свідок ОСОБА_9 в ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції показала, що проживала разом з ОСОБА_7 та мала намір одружитися. Приблизно у 2018 році до них прийшли поліцейські, вона надала дозвіл на обшук квартири. Поліцейські передивились усі речі, перерахували і вона все підписала. Вилучили канабіс і таблетки, які запакували в зіп-пакети та опечатали; кількість не пам`ятає. Хід слідчої дії знімали на відео. Обшук тривав годину-три, точно не пам`ятає. Квартиру вона орендувала. ОСОБА_7 їй пояснив, що таким чином за допомогою цих препаратів він позбавлявся від стресу.

В суді апеляційної інстанції допитана свідок ОСОБА_9 пояснила, що 28 листопада 2019 року ОСОБА_15 поїхав на пошту забирати посилку, потім повернувся разом з чотирма чи п`ятьма людьми, як вона зрозуміла оперативними працівниками. Коли зайшли в квартиру, ОСОБА_16 дістав якусь коробку. Далі ОСОБА_7 забрали, а з нею в квартирі залишився один чоловік, як вона зрозуміла, працівник поліції. При спілкуванні з цим працівником поліції, останнім ОСОБА_9 було повідомлено, що в подальшому буде проводитись слідча дія, і що саме їй потрібно буде проговорити під відеозапис, для того щоб відпустили ОСОБА_7 , адже, вона працівнику поліції пояснила, що наступного дня у них з ОСОБА_7 має бути весілля, і вони сьогодні мають їхати за місто.

Бажаючи, щоб ОСОБА_7 якомога швидше відпустили, ОСОБА_9 в ході обшуку квартири все розповідала та показувала, як їй до того сказав працівник поліції, що з нею залишався в квартирі. Повідомила, що всі коробки з речовинами, які знаходяться в квартирі належать ОСОБА_7 . В дійсності, вона все, що вилучили в квартирі, бачила вперше, звідки взялися ці речі в квартирі не знає. Також повідомила, що в ході обшуку вона неодноразово відлучалась, адже, на той момент не усвідомлювала всього, що відбувалось та дуже хвилювалась за ОСОБА_7 . Єдине, що на той час вона хотіла, це щоб відпустили ОСОБА_7 , оскільки у них мало бути весілля, а тому згодна була наговорити все, що скажуть, не розуміючи наслідків. ОСОБА_9 вказала, що поняті прийшли разом з працівниками поліції, як їй здалося вони були освічені у всьому, що відбувалось, спілкувались з поліцейськими. У відділку підписала документи не читаючи, і наступного дня ОСОБА_7 відпустили, що вона і хотіла. Також, свідок зазначила, що ОСОБА_16 працював у відділі продажу, часто користувався послугами «Нової пошти», робив замовлення і отримував їх вдома. Навіть, інколи вона отримувала посилки, які приносив кур`єр з «Нової пошти», нічого дивного в цьому не бачила, оскільки вони були по роботі ОСОБА_7 . Вказала, що за день до цих подій, була доставка кур`єром «Нової пошти» посилки у виді коробки, яку ОСОБА_16 отримав, але, оглянувши коробку з посилкою, сказав їй не трогати цю коробку, оскільки там щось незрозуміле, і з цим потрібно розібратися. ОСОБА_7 раніше розповідав, що колись вживав наркотичні засоби, але вона цього не помічала.

За результатом судового розгляду суд першої інстанції критично оцінив інформацію, наявну у висновках експертів, протоколах огляду речей, документів та інших об`єктів від 11 січня 2020 року з відповідними додатками, а також протоколі тимчасового доступу до речей та документів від 17 грудня 2019 року стосовно відправлень ОСОБА_7 за допомогою ТОВ «Нова пошта», оскільки не підтверджує фактів збуту чи наміру подальшого збуту наркотичного засобу - канабіс, а також психотропних речовин - амфетаміну та МДМА, а стороною обвинувачення не представлено відповідних доказів.

Дослідивши вказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що достатніх та беззаперечних доказів того, що в діях ОСОБА_7 був умисел на збут наркотичного засобу та психотропної речовини, як і фактів збуту чи домовленості про збут обвинуваченим не встановлено, оперативні закупки не проводились, а вилучена кількість наркотичного засобу - канабіс, та психотропних речовин - амфетаміну та МДМА, а також місце та обставини, при яких вони були вилучені у обвинуваченого, за відсутності інших доказів, не можуть бути визначальним доказом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

З таким рішенням погодився суд апеляційної інстанції та зазначив, що висновки суду першої інстанції про те, що висунуте ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України не підтверджено доказами.

За результатом апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що волею ОСОБА_7 не була обумовлена кількість наркотичних засобів та психотропних речовин, які у нього опинилися та в подальшому під час обшуку були виявлені та вилучені, як і електронні ваги, оскільки відповідно до пояснень, останній через мережу інтернет замовив грам амфетаміну для власного вживання, однак кур`єр «Нової пошти» приніс коробку і пакет заборонених речовин, в якому також, як йому здалось знаходились ваги, все це він збирався повернути. Апеляційний суд зауважив, що такі обставини сторона обвинувачення не спростувала.

Також апеляційний суд дійшов висновку, що не свідчить про мету ОСОБА_7 на збут наркотичних речовин/психотропних засобів і нашарування наркотичних речовин на електронних вагах (вилучених за місцем проживання ОСОБА_7 ), оскільки такий доказ не спростовує показань ОСОБА_7 про те, що ваги знаходились в коробці, яку приніс кур`єр, та не підтверджує використання цих електронних ваг, саме ОСОБА_7 .

Крім того, апеляційний суд зазначив, що з протоколу огляду не вбачається, що наркотичні засоби та психотропні речовини були розфасовані в пакети з певною масою, тобто підготовлені до збуту (продажу), та, навпаки, дійшов переконання, що залишки таблеток та певних речовин в поліетиленових пакетиках свідчать про те, що речовини, які в них перебували або були вжиті, або їх було переміщено в один пакет, для гуртового зберігання.

Крім цього, суд апеляційної інстанції наголосив, що висновок комп`ютерно-технічної експертизи N? 9-1/343 від 20 грудня 2019 року, відповідно до якого у вилученому у ОСОБА_7 мобільному телефоні в месенджері «Телеграм» були виявлені повідомлення, які містять завуальований зміст переписки, не є визначальним доказом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, оскільки фактів збуту чи наміру подальшого збуту наркотичного засобу - канабіс, а також психотропних речовин - амфетаміну та МДМА, в цих переписках не зафіксовано.

Разом з тим, апеляційний суд також дійшов висновку, що не перебування ОСОБА_7 під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, не може підтвердити те, що він на час вчинення кримінального правопорушення не вживав наркотичні засоби та психотропні речовини, не свідчить про наявність в останнього мети збуту вилучених у нього речовини, а особливо великий розмір вилучених психотропних речовин та великий розмір наркотичної речовини за відсутності інших доказів у цьому конкретному випадку також не може свідчити про наявність у ОСОБА_7 умислу на збут цих заборонених речовин.

Водночас апеляційний суд належним чином не мотивував чому він бере до уваги показання ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 , зважаючи, на те, що їх показання в апеляційному суді не є аналогічними тим, що були надані місцевому суду.

Суд апеляційної інстанції також належним чином не мотивував своє рішення, чому він взяв до уваги версію сторони захисту, відповідно до якої наркотичні засоби та психотропні речовини випадково були доставлені кур?єром «Нової Пошти» в коробці, яку свідок ОСОБА_9 не відкривала, зважаючи на поведінку в ході обшуку останньої, у той же час безпосередньо показувала правоохоронцям місцезнаходження наркотичних речовин та самостійно доставала їх з холодильника.

Крім того, апеляційний суд, дослідивши висновок комп`ютерно-технічної експертизи N? 9-1/343 від 20 грудня 2019 року належним чином не проаналізував зміст переписки в месенджері «Телеграм», виявлену в мобільному телефоні вилученого у ОСОБА_7 , яка мала завуальований зміст з відповідними локаційними відзнаками, як про це наголошував прокурор у своїй апеляційній скарзі, та належним чином не мотивував свого рішення в частині відхилення цих доводів апеляційної скарги прокурора.

Більш того, апеляційний суд не мотивував належним чином свій висновок про те, що фасування за видом наркотичного засобу/психотропної речовини у великому та особливо великому розмірі не свідчить про мету збуту у сукупності зі встановленим фактом, що станом з вересня 2019 року засуджений не вживав вказані речовини.

Апеляційний суд припустився протиріч у своїх висновках. Так, спочатку цей суд дійшов переконання, що мета збуту в діях ОСОБА_7 відсутня, оскільки від волі останнього не залежала кількість наркотичних засобів та психотропних речовин, які виявлені у нього в ході обшуку. Водночас суд апеляційної інстанції вказує, що особливо великий розмір вилучених психотропних речовин та великий розмір наркотичної речовини за відсутності інших доказів не може у цьому конкретному випадку свідчити про наявність у ОСОБА_7 умислу на збут цих заборонених речовин. Тобто, апеляційний суд припустився двох взаємовиключних висновків щодо причин відсутності мети збуту в діях ОСОБА_7 .

Також колегія суддів зауважує, що ОСОБА_7 інкримінується зберігання наркотичного засобу у великому розмірі та психотропної речовини в особливо великому розмірі з метою збуту, а тому висновок апеляційного суду, що докази у справі не свідчать про факт збуту не спростовують можливість наявності мети збуту.

Тож, допустившись вказаних протиріч апеляційний суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що могло вплинути на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На думку колегії суддів, ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою, що суперечить положенням статей 370, 419 КПК України.

3 огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення касаційної скарги та скасування ухвали апеляційного суду на підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України.

Під час нового розгляду апеляційному суду належить урахувати вказане в постанові суду касаційної інстанції, ретельно перевірити доводи апеляційної та касаційної скарг, безпосередньо, за наявності для цього передбачених у законі підстав, дослідити необхідні докази, проаналізувати й оцінити їх у сукупності, і, дотримуючись приписів кримінального та кримінального процесуального законів, постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, навівши докладні, послідовні мотиви його ухвалення.

Водночас колегія суддів зауважує, що апеляційному суду в ході нового розгляду необхідно врахувати, що наявність умислу на збут наркотичних засобів /психотропних речовин може підтверджуватися не тільки прямими доказами, а й сукупністю інших взаємопов?язаних між собою доказів.

Отже касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 376, 433, 434, 438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3