Справа № 450/2856/25 Провадження № 1-кп/450/490/25
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

24 липня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченомуОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 21.10.2024 Сихівським районним судом м. Львова за ч. ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна,

в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000493 від 17.06.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , за ч. 4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000493 від 17.06.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , за ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

19.06.2052 слідчим суддею Пустомитівського районного суду Львівської області підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, терміном на 60 днів, до 15.08.2025 включно із визначенням розміру застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (60560 грн.) та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. 18.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами. Необхідність продовження застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється тим, що ризики передбачені п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати. При продовженні дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор просить врахувати, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені умисного тяжкого кримінального правопорушення, санкція статті ч.4 ст.185 КК України передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, як обвинуваченого, необхідно продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Так, як відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду. З урахуванням викладених ризиків та особи обвинуваченого, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 прокурор вважає необхідним продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не в силі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просила таке задоволити з підстав викладених в клопотанні.

Захисник ОСОБА_5 думку якої підтримав обвинувачений, не заперечили стосовно вказаного клопотання.

Проаналізувавши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, з`ясувавши думку учасників процесу, суд, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність відповідних ризиків, передбачених частиною 1 даної статті. Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу.

У ч. 1 ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.06.2025 застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львів, громадянину України, українцю, не працюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому, останній раз 21.10.2024 Сихівським районним судом м. Львова за ч. ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560,00 грн. (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Розглядаючи заявлене клопотання про продовження міри запобіжного заходу, суд послідовно враховує положення ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, а також частини 2 ст. 29 Конституції України.

Відповідно до пункту 3 статті 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Однак, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання щодо доцільності застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що така доцільність ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Водночас суд виходить із необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання чи схиляння їх до зміни даних ними показань на стадії досудового розслідування, оскільки останні судом не допитувалися.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених статтею 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Відтак, суд доходить переконання, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

При розгляді клопотання прокурора судом не встановлено обставин, які б виключали перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується, такий виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню його від суду, тобто підстави для застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою не відпали.

Враховуючи вищенаведене та ризики визначені ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що судовий розгляд неможливо завершити до закінчення строку тримання під вартою, суд приходить до висновку, що слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 гривень, що відповідає п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Крім того, на переконання суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не здатен забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Даних про те, що обвинувачений ОСОБА_4 за станом здоров`я чи з інших причин не може утримуватися під вартою судом не встановлено.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість підстав для застосування запобіжного заходу, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, вислухавши думку учасників судового провадження щодо клопотання прокурора, суд прийшов до висновку про доцільність застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою строком 60 днів з визначенням розміру застави у розмірі 60560 грн.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 182-184, 193, 194, 315, 371, 372 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 ,- задоволити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів тобто до 22.09.2025 року, включно, з визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560,00 грн. (шістдесять тисяч п`ятсот шістдесять) гривень.

Роз`яснити, що обвинувачений або заставодавець (фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок суду в розмірі, визначеному в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

прибувати до прокурора, суду за першим викликом;

не відлучатися з Львівської області без дозволу прокурора або суду;

повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та скерувати начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1