ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8782/25 Номер провадження 11-сс/814/590/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника підозрюваногоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 11 липня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 10 липня 2025 року за №0001238, задоволено частково клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , і застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 07 вересня 2025 року, підозрюваному

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Лубни Полтавської обл., проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимому, останній раз

06 лютого 2025 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненому від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.

Одночасно визначено ОСОБА_8 заставу 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень, і постановлено покласти на ОСОБА_8 в разі внесення застави обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, заявлених стороною обвинувачення ризиків, визначених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органу досудового розслідування, суду, незаконно впливати на потерпілого й свідків, учинити інше кримінальне правопорушення, характер і тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу підозрюваного та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Водночас слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 11 липня 2025 року та застосувати йому більш м`який запобіжний захід або зменшити розмір застави. Свої вимоги мотивує тим, що слідчим суддею не в повному обсязі досліджено підстави для застосування ініційованого стороною обвинувачення запобіжного заходу, не враховано наведені стороною захисту обставини та визначено йому надто великий розмір застави.

У судовому засіданні апеляційної інстанції:

підозрюваний підтримав апеляційну скаргу, просив застосувати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити заставу в мінімальному розмірі, водночас підтвердив те, що він визнає винуватість в оголошеній підозрі, надає визнавальні показання та 31 липня 2025 року йому додатково повідомлено про підозру у вчиненні 3 епізодів злочину;

захисник просив задовольнити апеляційну скаргу, застосувати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, а у випадку залишення обраного слідчим суддею запобіжного заходу - визначити підозрюваному заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб;

прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги й підтвердив те, що 31 липня 2025 року ОСОБА_8 додатково повідомлено про підозру у вчиненні ще 3 епізодів крадіжок.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, позиції учасників судового провадження, обговорила доводи апелянта та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Кременчуцьким РУП ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 липня 2025 року за №0001238 (а.п.6).

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 , діючи повторно, здійснив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, за таких обставин. 10 липня 2025 року приблизно о 02 годині 30 хвилин ОСОБА_8 в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, шляхом віджиму пластикового вікна проник на балкон квартири АДРЕСА_2 , звідки намагався відкрито викрасти велосипед «Pride», вартістю 15 000 гривень, однак не закінчив злочин із причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий потерпілим ОСОБА_10

11 липня 2025 року слідчим ОСОБА_9 за погодженням із прокурором ОСОБА_6 повідомлено ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України (а.п.54-55).

Цього ж дня слідчий ОСОБА_9 за погодженням із прокурором ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук із клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, ризиків, визначених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливістю інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам (а.п.1-60).

Слідчий суддя задовольнив частково клопотання слідчого, застосував ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та одночасно визначив йому заставу - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в разі внесення застави.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини щодо необхідності застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мають місце, підтверджуються достатніми, на цьому етапі розслідування доказами, й у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

За практикою Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Нечипорук та Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року визначено, що термін "обґрунтована підозра" означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Розглядаючи клопотання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, заявлених стороною обвинувачення ризиків, визначених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органу досудового розслідування, суду, незаконно впливати на потерпілого й свідків, учинити інше кримінальне правопорушення, характер і тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 умисного корисливого кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином і за вчинення якого з урахуванням положень ст.68 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років 4 місяці, особу підозрюваного та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, учасниками провадження, в тому числі в апеляційній скарзі не оспорюється та відповідно до матеріалів, доданих до клопотання слідчого, підтверджується вагомими доказами, на підставі розумної оцінки сукупності яких слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Не оспорюється учасниками провадження й сама необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному.

Разом з цим, із урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності в цьому кримінальному провадженні заявлених стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, наявні у справі факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування в клопотанні та доведені прокурором у судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може: переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого й свідків, учинити інше кримінальне правопорушення, що, в свою чергу, дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Згідно з матеріалами провадження ОСОБА_8 неодноразово судимий за вчинення тяжкого й особливо тяжкого злочинів проти власності (а.п.48-49), обвинувачується у вчиненні злочину, передьбаченого ч.4 ст.185 КК України, в іншому кримінальному провадженні, не працює, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває (а.п.50), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.51), має малолітню дитину (а.п.53).

Відповідно до ст.178 КПК України колегія суддів, ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 після попередніх засуджень за корисливі кримінальні правопорушення інкримінованого йому тяжкого злочину проти власності - замаху на відкрите викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, за обставин найбільш несприятливого для суспільства часу, тяжких умов, у яких опинилося суспільство, що має високий ступінь суспільної небезпеки, дані про особу підозрюваного та його поведінку в їх сукупності, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

З викладеного вище слідує, що слідчий суддя в ході прийняття рішення про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, й зазначені обставини підтверджені достатніми даними.

На цьому етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним стороною обвинувачення під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й домашнього арешту, про що порушується питання стороною захисту.

Водночас, застосувавши підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя на підставі ч.3 ст.183 КПК України визначив ОСОБА_8 заставу 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка за своїм розміром є наближеною до мінімальної згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК України. Обраний же розмір застави з урахуванням обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_8 тяжкого корисливого злочину в умовах воєнного стану, даних про особу підозрюваного та його поведінку, у співставленні з рядом ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідає критеріям, закріпленим у ч.4 ст.182 КПК України, справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи, та підстави для його зменшення є відсутніми.

Тому зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 11 липня 2025 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4