Справа № 305/1292/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16.06.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/298/25, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 25.04.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 25.04.2025 року, відмовлено у задоволенні клопотання захисника про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та задоволено клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До підозрюваного ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 332 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 25.04.2025 по 23.06.2025 включно, з визначенням застави у розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого чи суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрюваний зареєстрований та проживає, без дозволу органу досудового розслідування чи суду; повідомляти орган досудового розслідування чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до Головного управління ДМС в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню.

З матеріалів клопотання слідує, що старший слідчий СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_9 , звернувся до Рахівського районного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у квітні 2025 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, але не пізніше 24 квітня 2025 року, маючи умисел, спрямований на незаконне переправлення громадян України через державний кордон України поза визначеними пунктами пропуску, розуміючи встановлений порядок перетину державного кордону, порушуючи вимоги законів України «Про державний кордон України», «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995, достовірно знаючи, що з 24.02.2022, у відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану, на період дії якого чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, домовився з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про спільне вчинення незаконного переправлення п`яти громадян України, через державний кордон України, шляхом сприяння їх переміщенню до ділянки державного кордону України з Румунією на території Рахівського району Закарпатської області за грошову винагороду у сумі 500 і 8000 доларів США. Так, 22.04.2025, невстановлена досудовим розслідуванням особа чоловічої статі надала вказівку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його подальшого переправлення через державний кордон, прибути до с. Поляниця, Надвірнянського району Івано-Франківської області. 23.04.2025, невстановлена досудовим розслідуванням особа чоловічої статі надала вказівку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з метою їх подальшого переправлення через державний кордон, прибути до с. Поляниця, Надвірнянського гайону Івано-Франківської області. 24.04.2025, близько 10:00 години, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , діючи за попередньою вказівкою невстановлених досудовим розслідування осіб прибули до с. Поляниця, після чого отримали вказівку від невстановленої досудовим розслідуванням особи прибути до колеса огляду поблизу озера Молодості у с. Поляниця, де останніх зустрів ОСОБА_11 . У подальшому 24.04.2025, близько 20:00 години, ОСОБА_11 , з метою обходу стаціонарного блок-посту Національної поліції України у с. Лазещина, Рахівського району та подальшого незаконного переправлення осіб через державний кордон, надав вказівку ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 слідувати за ним другорядними лісовими дорогами від с. Поляниця до смт. Ясіня Рахівського району. Того ж дня, 24.04.2025 близько 23:00 години, на ділянці автодороги у смт. Ясіня, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 зустріли ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , які з метою подальшого незаконного переправлення через державний кордон України з Румунією, надали вказівку ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 сідати до салону автомобіля марки Део Нубіра з номерним знаком НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_5 , а у салоні знаходився ОСОБА_10 , після чого вони продовжили свій рух у напрямку м. Рахів. Згодом, під час руху у напрямку м. Рахів, ОСОБА_10 проінструктував ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 щодо їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон, однак 25.04.2025 близько 00:10 години працівниками правоохоронних органів на ділянці дороги навпроти будівлі АЗС VSТ за адресою: м. Рахів, вул. Київська 209, було зупинено автомобіль марки Део Нубіра з номерним знаком НОМЕР_1 , у результаті чого було припинено протиправні дії ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 . Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення, доводиться зібраними доказами, а саме: протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину у порядку ст.208 КПК України, протоколом огляду місця події від 25.04.2025, показами свідка ОСОБА_12 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, характеризуючими матеріалами, та іншими матеріалами кримінального провадження. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, необхідністю застосування відносно ОСОБА_5 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків передбачених п. п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Так, ОСОБА_5 , під час досудового розслідування може переховуватися від органів досудового розслідування з метою не доведення його вини, оскільки усвідомлює, що в разі визнання його винним у вчиненні даного кримінального правопорушення його буде засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років. Також встановлено, що ОСОБА_5 , немає постійного місця роботи та міцних соціальних зв`язків, тому наявні ризики, що будучи на волі він зможе безперешкодно покинути місце свого проживання з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Окрім цього, перебуваючи на волі ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, зокрема на ОСОБА_12 , шляхом вмовляння, підкупу чи погрози з метою можливої зміни вже даних ними показів у даному кримінальному провадженні на його користь, або відмови від показань, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у здійсненні незаконного переправлення осіб через державний кордон України та Румунії, заробляючи таким чином на проживання. Вказана обставина також свідчить про наявність ризику повторного вчинення кримінального правопорушення. На думку сторони обвинувачення, до ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не зможуть запобігти настанню вказаних ризиків, які передбачені пунктами 1, 3, 5 ст. 177 КПК, а саме переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення: особисте зобов`язання не можливо застосувати через те, що ОСОБА_5 має незначні соціальні зв`язки, зокрема те, що безперешкодно може виїхати із свого місця постійного проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності. У зв`язку з цим, вказаний запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 ; особисту поруку не можливо застосувати, оскільки на даний час жодна особа, яка б заслуговувала на довіру, із відповідною заявою до органу досудового розслідування не зверталась; заставу, як основний запобіжний захід, неможливо застосувати через те, що органу досудового розслідування не відомий фінансовий стан підозрюваного ОСОБА_5 , а крім того, жоден громадянин не звернувся із заявою про можливість внесення такої застави на відповідний депозитний рахунок; домашній арешт неможливо застосувати, враховуючи те, що ОСОБА_5 має незначні соціальні зв`язки, зокрема те, що він може виїхати із свого місця постійного проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності. У зв`язку з цим, вказаний запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного. На думку сторони обвинувачення застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання ним, покладених процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам останнього переховуватись від слідства та суду, та вчиненню нових злочинів.

Крім цього, з матеріалів судового провадження слідує, що адвокат ОСОБА_7 констатувала, що запобіжний захід у виді тримання під вартою, є дуже суворою мірою покарання, достатнім буде обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки підозрюваний є особою з інвалідністю 3 групи, має визначене місце проживання, до кримінальної відповідальності притягається вперше. Крім того, підозрюваний наміру ухилятися від слідства та суду не має.

В ухвалі слідчий суддя констатує, що злочин в якому підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким злочином, за яким підозрюваному загрожує покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років. Обираючи запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя вказав, що слідчим під час розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених п. п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту не зможуть в достатній мірі запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України. Разом з цим, слідчий суддя вказав, що, аргументи, на які посилаються підозрюваний та його захисник, як підставу для відмови у задоволенні клопотання, не спростовують доводи органу досудового розслідування, не підтверджені відповідними доказами, і не є такими, що забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та суттєво не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. При цьому, слідчим суддею зазначено, що застава у визначених в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України межах нездатна забезпечити виконання ОСОБА_5 , покладених на нього обов`язків, отже така, повинна бути призначена у розмірі 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» залишається на рівні (3028) гривень, відповідно становить 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень. Внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що під час прийняття рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою була відсутня підстава вважати підозру обґрунтованою, а також відсутні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. На підтвердження того, що будь які інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризику або ризикам, сторона обвинувачення не надала жодного доказу. Крім цього, адвокат вказує, що визначений ОСОБА_5 є для нього непомірним, оскільки він окрім пенсійних виплат, які отримує по інвалідності в сумі 2361 грн., щомісячно та Державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім?ям в сумі 602,70 грн., щомісячно, не має інших джерел прибутків, тому не в змозі сплатити такий великий розмір грошової застави, який в декілька раз перевищує максимальний розмір встановленої законом застави для вказаної категорії злочинів. На думку апелянта, до підозрюваного слід обрати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме - домашній арешт чи особисте зобов`язання, який повністю забезпечить додержання ним його процесуальних обов`язків. ОСОБА_5 раніше не судимий, позитивно характеризується, є особою з інвалідністю, потребує постійного медичного обстеження та лікування, а також наглядає за пристарілою матір`ю. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити частково. Обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його постійного проживання чи особистого зобов`язання.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, неявка якого, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності прокурора, апеляційний суд бере до уваги, що: орган обвинувачення належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення на електронну адресу Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури (а. с. 105), заяв чи клопотань про причини неявки чи відкладення розгляду на інший день до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні слідчого відділу Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за №0000152, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені 15.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що клопотання розглядалось за участі як підозрюваного ОСОБА_5 , так і його захисника адвоката ОСОБА_7 , а також прокурора ОСОБА_9 та слідчого ОСОБА_8 , що свідчить про дотримання слідчим суддею передбачених ст. 193 КПК України вимог, у тому числі, дотримання права особи на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що сукупність фактичних даних, які містяться в матеріалах кримінального провадження, дають підстави вважати пред`явлену ОСОБА_5 , підозру у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування. Погоджуючись з указаним висновком, суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: можливого переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; повторно вчинити кримінальне правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та фактичні обставини їх вчинення, у своїй сукупності з їх тяжкістю (вчинене кримінальне правопорушення віднесене до тяжких злочинів, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років), повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.

При цьому, колегія суддів вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, не буде виконувати покладені на нього обов`язки та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Поміж іншого, на підтвердження наявності ризику переховування свідчить і той факт, що ОСОБА_5 , підозрюється у незаконному переправленні осіб через державний кордон України та Румунії, отже йому можуть бути відомі способи перетинання кордону, поза межами пунктів пропуску, з метою переховування від органу досудового розслідування та суду. Також апеляційний суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідка ОСОБА_12 , якому відомі обставини вчинення злочину у яких ОСОБА_5 підозрюється, може здійснювати на нього вплив шляхом, вмовляння, підкупу чи погрози, з метою можливої зміни вже даних ним показів у даному кримінальному провадженні на його користь, або відмови від показань, оскільки такий свідок ще не допитаний. Крім того, враховуючи, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного з організацією незаконного перетину державного кордону, шляхом надання порад та вказівок, не виключено, що останній може вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, заробляючи таким чином на проживання.

Про наявність вищевказаних ризиків, на переконання апеляційного суду, свідчать і відомості про особу підозрюваного ОСОБА_5 , зокрема те, що підозрюваний немає міцних соціальних зв`язків, у тому числі немає постійного місця роботи.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також слідує, що слідчий та прокурор під час розгляду клопотання посилалися на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав вважати, що передбачені ст. 177 КПК України ризики - відсутні, апеляційний суд, з огляду на наведене вище, відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищенаведеним.

Вищенаведені обставини свідчать і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту не зможуть в достатній мірі запобігти ризикам, визначеним в ст.177 КПК України, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги про можливість застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги та жодним чином не спростовують указаного висновку слідчого судді.

Із цих підстав, як такі, що не спростовують висновків слідчого судді про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про ненадання стороною обвинувачення жодного доказу на підтвердження цих обставин.

У зв`язку з наведеним вище, як такі, що не впливають на висновки слідчого судді, суд апеляційної інстанції не бере до уваги і лист про перебування ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні, а також перебування під диспансерним наглядом в поліклінічному відділені, що підтверджується довідкою №526 від 06.05.2025 та довідкою №416 від 06.05.2025, визнаючи їх такими, що не дають підстав для зміни щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який, у тому числі й домашній арешт чи особисте зобов`язання.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків чи повторно вчинити кримінальне правопорушення, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що стороною захисту не вказується на наявність у ОСОБА_5 таких захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою; що підозрюваний із урахуванням захворювань не може триматися під вартою; що тримання ОСОБА_5 під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я. Будь-яких доказів, зокрема висновків лікарів тощо, у підтвердження таких фактів сторонами захисту не надано.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, врахував і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, характер кримінального правопорушення, кількість та ступінь ризиків та дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 і дійшов належного висновку про те, що має місце виключний випадок і застава в межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

Тому, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, і у свою чергу, взявши до уваги, що злочин в якому підозрюється ОСОБА_5 , вчинений в умовах воєнного стану, у сприянні незаконного переправлення осіб через державний кордон України з Румунією, те, що останній підозрюється у вчиненні злочину з корисливих мотивів, отже міг отримувати значні грошові кошти за вчинення дій, обґрунтовано визначив розмір застави 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який, на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення та покарання, яке може бути призначено за його вчинення, обставини його скоєння, наявні в матеріалах судового провадженні відомості про особу підозрюваного, кількість та ступінь передбачених ст. 177 КПК України ризиків, спричинений діями підозрюваного імовірний розмір вищевказаної матеріальної шкоди, - апеляційний суд вважає, що встановлений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 у кримінал Тому, як безпідставні і непідтверджені апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що визначений розмір застави є необґрунтованим.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_5 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, так як існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, а інший, менш суворий, запобіжний захід чи застава в меншому розмірі, не зможуть запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.

Строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою слідчий суддя встановив відповідно до приписів ч. 1 ст. 197 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_5 процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, зокрема: прибувати до слідчого чи суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрюваний зареєстрований та проживає, без дозволу органу досудового розслідування чи суду; повідомляти орган досудового розслідування чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до Головного управління ДМС в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За цих обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвалу слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що жодних доказів чи даних про обставини, які б свідчили про незаконність ухвали слідчого судді, до апеляційної скарги не додано й будь-яких обґрунтованих клопотань прокурором із цього приводу прокурором не заявлялось.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , відхилити.

Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 25.04.2025 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: