Справа № 610/251/25
провадження № 1-кс/610/482/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Балаклія

Суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія заяву захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відвід судді Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_6 від участі у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

17.07.2025 до суду надійшла заява захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_6 від участі у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В обґрунтування заяви посилався на те, що у судовому засіданні 08.07.2025 було встановлено наявність обставин, які свідчать про існування обгрунтованого сумніву в неупередженості судді ОСОБА_6 , оскільки на початку судового засідання суддею було запитано у сторін кримінального провадження про пропозиції щодо проведення засідання. Було встановлено перелік вже досліджених доказів та обговорювався порядок дослідження інших доказів. Після кількох поставлених суддею запитань прокурором було вказано, що необхідно перейти до дослідження речових доказів. Крім цього, стороною захисту було вказано, що захистом заявлено клопотання про призначення судової-фототехнічної експертизи, але заперечення щодо дослідження речових доказів були відсутні. Зрештою, суддя змінив думку щодо можливості дослідження речових доказів та вирішив розглянути клопотання про призначення судової-фототехнічної експертизи заявлене стороною захисту ще наприкінці 2025 року. Вказав, що суддею було визначено, що у судовому засіданні першочергово здійснюється розгляд клопотання захисту. Після оголошення захисником відповідного клопотання суд перейшов до дослідження долучених до клопотання доказів, під час залучення спеціаліста для дослідження диску - суд звернувся до прокурора щодо наявності клопотань. В подальшому суд повторно запитав прокурора щодо наявності у нього клопотань, який відповів, що «ні». Тоді суддею було сказано «А про запобіжні заходи не буде у вас клопотання, да?». Вважає, що суддя стежить за тим, щоб строки тримання під вартою не сплинули, а прокурор вчасно звернувся до суду із відповідним клопотанням, при цьому не відстежує свої ухвали, якими відмовляє у задоволенні клопотань сторони захисту. Надалі, відповідне клопотання було подано прямо у судовому засіданні із порушенням трьохгодинного терміну, встановленого КПК України.

Крім того зазначив, що суддя ОСОБА_6 свідомо сприяє стороні обвинувачення та перебирає окремі функції прокурора на себе, що свідчить про його упередженість та часткове здійснення публічного обвинувачення.

Заявники - адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву про відвід судді ОСОБА_6 підтримали з підстав вказаних у ній та наполягали на її задоволенні.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисників за необґрунтованістю.

Суддя ОСОБА_6 не приймав участь у розгляді вказаної заяви, оскільки перебував у щорічній відпустці.

Суд, вивчивши заяву про відвід, заслухавши захисників, прокурора відтворивши відеозапис судового засідання від 08.07.2025, дійшов висновку, що заява про відвід не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що безсторонність, в сенсі п.1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності.

Судом встановлено, що в провадженні судді Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до вимог ст. 80 КПК України відвід судді може бути заявлений на підставах, передбачених ст.ст. 75, 76 КПК України.

Статтею 75 КПК України передбачений вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні.

Обставини, які покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Водночас, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, на який посилається у заяві про відвід судді заявник, передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Як зазначив Європейський суду справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено уст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушеннями ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI).

Вимогами Закону № 2453-VІ передбачено, що судді зобов`язані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини четвертої статті 54 цього Закону).

За приписами статей 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя є незалежні та керуються верховенством права, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Проте, в діях судді ОСОБА_6 , про які вказують заявники у заяві про його відвід, не вбачається обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості або інші підстави, передбачені ст. 75 КПК України, наявність яких перешкоджає йому брати участь у розгляді кримінального провадження.

Подана заява про відвід фактично зводиться до незгоди з процесуальними діями судді, що, відповідно до вимог КПК України, не є підставою для відводу судді, та не може бути розглянуте під час розгляду заяви про відвід, оскільки суддя, який розглядає заяву про відвід, не є судом вищестоящої інстанції та не вправі надавати оцінку правильності процесуальних дій та рішень судді, який здійснює розгляд справи по суті.

Виходячи з вищезазначеного, наведені заявниками доводи, не є достатніми для суду, аби дійти висновку про наявність підстав для відводу, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, які виключають участь судді у кримінальному провадженні та, які б свідчили про упередженість судді ОСОБА_6 під час розгляду даного кримінального провадження та в подальшому унеможливлювали б постановлення ним об`єктивного рішення у справі.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обставини, викладені заявником у заяві про відвід судді є необґрунтованими, у зв`язку з чим, вважає за необхідне в задоволенні заяви відмовити.

Керуючись ст.ст.75, 76, 80, 81 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відвід судді Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_6 від участі у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 29.07.2025 о 11.45 годині.

Суддя: ОСОБА_1