Справа № 149/1182/21
Провадження №1-кп/149/7/25
14.05.2025 р. м. Хмільник
В провадженні Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області перебувало кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого). Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювалося Хмільницьким РВП ГУНП у Вінницькій області за процесуального керівництва Хмільницької окружної прокуратури.
Вироком Хмільницького міськрайонного суду від 07.05.2025 року обвинуваченого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання.

Зміст та форма кримінального провадження згідно ст. 7 КПК України повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; розумність строків.

Під час кримінального провадження суд, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Щодо проведення слідчих (розшукових) дій.

Як встановлено у ході судового розгляду, водій ОСОБА_2 о 19:40 год. 21 листопада 2020 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Renault Kangoo PHA 4», державний номер НОМЕР_1 , в порушення норм ПДР допустив наїзд на велосипедистку ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 доставлено до КНП «Хмільницька ЦРЛ», де від отриманих тілесних ушкоджень 30.11.2020 вона померла.

21.11.2020 року проведено огляд місця події, що зафіксовано у протоколі огляду місця ДТП від 21.11.2020. Огляд місця події - це слідча (розшукова) дія, спрямована на встановлення, фіксацію і дослідження обстановки місця події, слідів злочину і злочинця та інших фактичних даних, що дозволяють в сукупності з іншими доказами зробити висновок про механізм події та інші обставини розслідуваної події. Проведення огляду врегульовано ст. 237 КПК України.

В ході проведення комплексної комісійної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи обставин наїзду автомобіля (висновок експертів №24-3244) було використано матеріали кримінального провадження, в тому числі і протокол огляду місця події. Експерти зауважили, що для визначення взаємного розташування учасників ДТП на момент входу в контакт відносно поздовжньої осі дороги потрібне дослідження значимості встановлених слідством слідів на місці ДТП, які повинні нести інформацію про місце наїзду та траєкторії руху учасників до цього місця. Усі методики дослідження базуються на аналізі слідів, що утворилися в момент безпосереднього ударного контакту. Найбільш точним є метод динамічних зрушень, який використовується при наявності слідів колісних транспортних засобів або металевих частин їх нижніх поверхонь. Як убачається з протоколу огляду місця події та схеми, даної категорії слідів на місці пригоди не зафіксовано. Сліди аварійного ковзання шин велосипеда або подряпин від його падіння слідством не встановлено. Визначити координати наїзду експертним шляхом по слідах, що були виявлені на місці неможливо. Визначити, під яким кутом були розташовані учасники ДТП відносно осі проїжджої частини дороги неможливо з причин недостатності слідової інформації. Визначити, у якому напрямку рухалась велосипедистка в момент виникнення небезпеки, а також визначити відстань, яку вона встигла подолати, не представляється можливим у зв`язку з недостатністю слідової інформації.

Крім того, в ході судового розгляду було встановлено, що у протоколі огляду місця ДТП від 21.11.2020 року містяться відомості про понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Допитаний свідок ОСОБА_4 повідомив суду, що на місці події він не був, будь-яких документів не підписував. Про те, що його анкетні дані зазначені у протоколі огляду місця події, йому не відомо. Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив, що на місці події він не був, очевидцем ДТП не був. Знаходився у районному відділі поліції, протокол підписав на прохання слідчого, який є його племінником. Допитаний у ході судового розгляду свідок ОСОБА_6 (старший групи слідчих - слідчий у кримінальному провадженні) факт родинних стосунків із ОСОБА_5 підтвердив. Також встановлено, що при проведенні огляду місця події не проводилася відеофіксація. Водій ОСОБА_2 (якому в подальшому було повідомлено про підозру та пред`явлено обвинувачення) до проведення огляду місця події не залучався.

Хоча вказані обставини і факти були предметом судового розгляду у рамках кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 , а надана судом їм оцінка при постановленні вироку не потягнула за собою визнання відповідних доказів недопустимими, однак очевидність вказаних порушень істотно утруднила з`ясування судом усіх істотних для кримінального провадження обставин, а у сторін кримінального провадження викликала цілком обґрунтовані сумніви у достовірності відомостей у зазначених доказах.

Щодо розумних строків.

Згідно зі ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Справа по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, надійшла в провадження Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області 17.05.2021 року (провадження було зупинено з 18.05.2022 по 22.05.2023 на підставі п. 1 ст. 335 КПК України).

В ході розгляду кримінального провадження судом було встановлено, що ухвалою слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду від 20.04.2021 у справі №149/847/21 визнано протиправною бездіяльність слідчого СВ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 та інших слідчих, які здійснюють досудове розслідування, щодо невиконання ними постанови слідчого від 25.02.2021 року, якою задоволено клопотання захисника підозрюваного про призначення комплексної судово-медичної, автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000405 від 22.11.2020 року. Не зважаючи на це, на час розгляду кримінального провадження результати вказаної експертизи в розпорядженні сторони обвинувачення відсутні було і суду не були надані.

Додаткову комплексну транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу було призначено ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28.05.2024 року за клопотанням сторони захисту на стадії судового розгляду.

В подальшому, у зв`язку з неможливістю надати експертами відповідь на частину питань, поставлених на їх вирішення судом, ухвалою суду від 17.09.2024 судом в порядку ст. 333 КПК України надано доручення органу досудового розслідування провести слідчий експеримент у кримінальному провадженні, встановлено строк виконання доручення - до 18.10.2024. 29.10.2024 року до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення слідчого експерименту у встановлений судом строк.

У зв`язку з невиконанням ухвали у встановлений строк ухвалою суду від 30.10.2024 судом в порядку ст. 333 КПК України повторно надано доручення органу досудового розслідування провести слідчий експеримент у кримінальному провадженні, встановлено строк виконання доручення - до 03.12.2024. 11.12.2024 року суд повідомлено про неможливість проведення слідчого експерименту у встановлений судом строк,

Ухвалою суду від 11.12.2024 судом в порядку ст. 333 КПК України втретє надано доручення органу досудового розслідування провести слідчий експеримент у кримінальному провадженні, встановлено строк виконання доручення - до 31.01.2025. Доручення суду виконано лише 20.01.2025 року.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11.02.2025 року у справі за клопотанням сторони захисту також було призначено додаткову автотехнічну експертизу.

Вказані обставини щодо безпідставного і невиправданого невжиття всіх передбачених заходів для повного і своєчасного проведення досудового розслідування, що безперечно вплинуло в подальшому на строки розгляду справи судом, на переконання суду, має виняткове значення ще і тому, що 12.03.2025 року потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_7 (батько загиблої ОСОБА_3 ) помер до постановлення вироку суду.

Згідно зі ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному КПК України; ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування.

Слідчий органу досудового розслідування несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій (ст. 40 КПК України).

Завданнями кримінального провадження згідно ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора. Саме на сторону обвинувачення у силу вимог ст. 93 КПК України покладено обов`язок збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених Кодексом.

Враховуючи характер кримінального правопорушення, тяжкість спричинених наслідків, форму вини у даній категорії справ, з`ясування усіх обставин, передбачених статтею 91 КПК України, мало виняткове значення, і обов`язок їх доведення і з`ясування за законом покладено саме на сторону обвинувачення, однак за встановлених обставин невиправдано перекладено на сторону захисту, а зрештою, зважаючи на зазначені вище обставини і на суд, який зобов`язаний створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Згідно позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду у справі № 686/9636/18, викладеній у постанові від 14.06.2021 року, чинний кримінальний процесуальний закон не урегульовує питання постановлення такого виду судових рішень, як то окрема ухвала чи постанова, які би надавали можливість суду звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб з метою належного реагування на встановлені у ході судового розгляду порушення закону, прав і основоположних свобод людини органом досудового розслідування чи судом нижчестоящої інстанції.

Проте, системний аналіз положень ч. 1 ст. 3, ст. ст. 91, 110, 369, 371, 372 КПК України дає змогу дійти висновку про те, що рішення судів будь-якої інстанції приймаються у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, спрямовані на досягнення завдань кримінального провадження, постановлені або ухвалені в межах судового розгляду, встановлених для відповідного виду провадження.

Процесуальні рішення ухвалюються для встановлення і закріплення кримінальними процесуальними засобами ознак вчиненого кримінального правопорушення, доведеності винуватості (невинуватості) осіб, які його вчинили під час кримінального провадження, інших обставин, передбачених статтею 91 КПК України, а також задля забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження,

Таким чином, процесуальним законодавством передбачена можливість ухвалення рішень, які не пов`язані із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, проте, постановлення таких ухвал має зумовлюватися позитивним впливом на ефективність здійснення правосуддя у конкретному кримінальному провадженні та забезпеченням конституційного права на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України. На даний час практика постановлення окремих ухвал у кримінальному провадженні є усталеною (КС ВС від 16.04.2024 у справі № 362/1627/22, Київський апеляційний суд у справі 757/26159/24 від 08.04.2025, Одеський апеляційний суд у справі № 522/10929/23 від 14.04.2025, №522/4716/20 від 16.04.2025 та ін.).

Оскільки в ході розгляду кримінального провадження було виявлено і встановлено ряд обставин і фактів, які не можуть бути залишені поза увагою суду та вимагають вжиття відповідних заходів реагування, вбачаю підстави для постановлення щодо цих обставин окремої ухвали.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. ст. 2, 369, 370, 371, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Довести до відома Керівника Вінницької обласної прокуратури та Начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області інформацію про обставини і факти, встановлені у ході судового розгляду кримінального провадження №0000405 від 22.11.2020 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з метою вжиття з цього приводу відповідних заходів та вирішення питань про притягнення осіб до встановленої законом відповідальності, а також недопущення порушень вимог чинного законодавства при здійсненні досудового розслідування в майбутньому.

Про наслідки розгляду цієї ухвали повідомити суд протягом одного місяця з дня її постановлення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1