Справа № 214/2015/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 ,

представника особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб відділення поліції №4 Криворізького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001132 від 21.08.2024 за ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

22.04.2025 до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ВП№4 КРУП ГУНПв Дніпропетровській області у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001132 від 21.08.2024 за ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України.

В своїй скарзі ОСОБА_3 вказав, що ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.03.2025 скасовано постанову дізнавача від 30.12.2024 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001132 від 21.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України. 08.04.2025 дізнавач ОСОБА_5 допитав його в якості свідка. Під час допиту він надав дізнавачу підтвердження того, що посадові особи лікарні №2 створили штучні докази, за якими його звинуватили у вчинені злочину, який він не вчиняв и засудили його до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Сподіваючись на те, що наданої ним дізнавачу інформації достатньо для відновлення йому доступу для правосуддя, шляхом зміни кваліфікації злочину зі ст.358 КК України на ст.366 КК України, та з метою прискорення розгляду кримінального провадження, він звернувся до дізнавача з клопотанням про зміну кваліфікації та визнання його після цього потерпілим. Разом з цим, замість того, щоб винести обґрунтовану постанову про причину відмови у його клопотанні, він отримав лист, форма якого не відповідає затвердженому документообігу відповіді на клопотання. Таким чином, ОСОБА_3 вважає, що дізнавачем було порушено процесуальні норми, у зв`язку з чим останній звернувся до слідчого судді зі вказаною скаргою.

Особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 та його представник, кожен окремо, в судовому засіданні просили скаргу задовольнити з вказаних в ній підстав.

Дізнавач ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області до судового засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявсь належним чином, причини неявки суду невідомі.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, дійшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у провадженні ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001132 від 21.08.2024 за ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України.

08.04.2025 ОСОБА_3 був допитаний дізнавачем ОСОБА_5 в якості свідка (а.с.8-9).

Після цього, 10.04.2025 ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про зміну кваліфікації у вказаному кримінальному провадженні з ст.358 КК України на ст.366 КК України та визнання його потерпілим (а.с.26-28).

Разом з цим, як слідує з копії листа дізнавача ОСОБА_5 від 14.04.2025, кримінальне правопорушення, передбачене ст.358 КК України, відноситься до злочинів із формальним складом, безпосереднім об`єктом якого є встановлений законодавством порядок обігу і використання офіційних та деяких приватних документів, який забезпечує нормальну діяльність підприємств, установ, організацій, незалежно від форми власності, а також, права і законні інтереси громадян, порядок документального посвідчення фактів, які мають юридичне значення. До того ж, дізнавача зазначив, що з урахуванням того, що ОСОБА_3 не є у цьому провадженні потерпілим, він не може звертатися з клопотаннями (а.с.19).

Не погоджуючись з відмовою в задоволенні клопотання, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив зобов`язати дізнавача ОСОБА_5 винести обґрунтовану постанову про задоволення або відмову в його клопотанні про зміну правової кваліфікації злочину у цьому кримінальному провадженні та визнання його потерпілим. Перевіряючи обґрунтованість доводів ОСОБА_3 , слідчий суддя приходить до таких висновків.

Так, відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.60 КПК України, заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Заявник має право: отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

При цьому, нормами ч.1 ст.220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Отже, з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні має статус заявника, права якого чітко регламентовані ч.2 ст.60 КПК України, та приймаючи до уваги, що законодавцем встановлено вичерпний перелік осіб, що можуть звернутися з клопотанням до слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що останній не має права подавати клопотання, зокрема щодо зміни правової перекваліфікації злочину.

Що ж стосується клопотання ОСОБА_3 в частині визнання його потерпілим у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя зазначає про таке.

Як слідує з ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Натомість, положеннями ч.5 ст.55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Так, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до дізнавача ОСОБА_5 з клопотанням, в якому, зокрема, ставив питання з приводу визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Листом дізнавача ОСОБА_5 від 14.04.2025, ОСОБА_3 було відмовлено у визнанні його потерпілим, у зв`язку з тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.358 КК України, відноситься до злочинів із формальним складом, безпосереднім об`єктом якого є встановлений законодавством порядок обігу і використання офіційних та деяких приватних документів.

Тобто, дізнавач ОСОБА_5 , в порушення вимог ч.5 ст.55 КПК України, відмовляючи ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, обмежився лише направленням на його адресу листа у відмові в проведенні вказаної процесуальної дії.

Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених строків, а й неналежним на нього процесуальним реагуванням.

На думку слідчого судді, бездіяльність дізнавача, яка полягає у нездійсненні обов`язкових процесуальних дій в кримінальному провадженні, призводить до порушення розумних строків.

Таким чином, з огляду на передбачений кримінальним процесуальним законом обов`язок дізнавача про обов`язкове винесення постанови, у разі відмови у визнанні потерпілим, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 в частині зобов`язання останнього розглянути клопотання про визнання його потерпілим, підлягає задоволенню.

Отже, у урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення скарги ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.303-307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб відділення поліції №4 Криворізького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001132 від 21.08.2024 за ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України задовольнити частково.

Зобов`язати дізнавача відділення поліції №4 Криворізького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 розглянути клопотання ОСОБА_3 від 10.04.2025.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 29.04.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1