Номер провадження:1-кп/521/1186/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), захисника, адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), у судовому засіданні у кримінальному провадженні, внесеному 04.09.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001573, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хаджибейського районного суду міста Одеси перебуває кримінальне провадження, внесене 04.09.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001573, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 402 КК України.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , подав клопотання, в якому просить витребувати з М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» копії всіх медичних документів, в тому числі акт медичного огляду М(ВЛ)К від 14.09.2024 та акт дослідження стану здоров`я ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» від 20.09.2024, на підставі яких були зроблені висновки комісії, які відображені у довідці ВЛК від 20.09.2024 № 570/4 ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений клопотання підтримав.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника, обґрунтовуючи тим, що в матеріалах справи наявна довідка Державної установи "Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" № 570/4 від 20.09.2024, яка не був скасована та визнана недійсною.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов наступних висновків.

При вирішенні вказаного клопотання, суд керується загальними засадами кримінального провадження, передбаченими у ст. 7 КПК України, зокрема: рівність перед законом і судом, доступом до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів, диспозитивність та розумність строків.

Так відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Тобто КПК України надає стороні захисту рівні права із стороною обвинувачення у збиранні доказів та доведенні їх переконливості перед судом. Тому, у разі наявності у сторони захисту відомостей, які спростовують покладені в основу обвинувачення обставини або свідчать про недопустимість зібраних обвинуваченням доказів, їй мають бути надані рівні можливості для доведення цих обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Також ч. 3 ст. 93 КПК України встановлено, що сторона захисту, потерпілий здійснюють збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Так, суд звертає увагу, що до клопотання про витребування документів, на момент його розгляду, обвинуваченим та захисником не було долученого жодного підтвердження самостійного витребування зазначених у клопотанні документів. що свідчить про відсутність дій сторони для намагання самостійного отримання таких документів, які, на думку такої сторони, є доказами у справі.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься медична документація, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме: довідка Державної установи "Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" № 570/4 від 20.09.2024, відповідно до якої ОСОБА_4 придатний до служби у військових частинах забезпечення, ВВЕЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Зазначена довідка є чинною та не скасованою.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 до Одеського окружного адміністративного суду поданий адміністративний позов, в якому він просить, зокрема, визнати протиправною та скасувати постанову Державної установи "Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" оформлену Довідкою № 570/4 від 20.09.2024.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 у справі №420/6594/25 в цій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Крім того, Одеський окружний адміністративний суд у вказаному рішенні заначив, що розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підстав прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері, і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Так, суд, в межах розгляду справи, не може надавати власну оцінку наявності чи відсутності підстав для визнання позивача придатним чи непридатним до військової служби.

Зазначені висновки адміністративного суду ґрунтуються на рішенні Верховного Суду у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16 зауважив, що у межах адміністративного процесу, суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Враховуючи вищзевикладене, положення ст., ст. 84-85 КПК Укпраїни, суд приходить до висновку, що медична документація, яка покладена в основу Довідки "Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" № 570/4 від 20.09.2024, її дослідження не змінює зазначеного висновку та не скасовує його, а відповідно не має доказового значення, оскільки суд не наділений повноваженнями щодо перегляду такого рішення (Довідки) та його скасування.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7, 22, 371, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя ОСОБА_1