Провадження № 1-кс/643/4611/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2025 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До Салтівського районного суду міста Харкова 18.08.2025 надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001560 від 30.11.2023, а саме: медичних документів, на які накладено арешт згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова у справі № 953/9227/24.

В обґрунтування клопотання зазначив, що зазначене майно необхідно йому для проходження перекомісії.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити, з підстав вказаних у клопотанні.

Уповноважена особа органу досудового розслідування у судове засідання не з`явилася, проте надала заперечення на клопотання, у яких зазначила, слідчим відділом Управління здійснювалось досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0001560 від 30.11.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст.255, ч. 4 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 366-2, ч. 1 ст. 209 КК України, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст.28 ч. 3 ст. 332 КК України, за підозрою ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, за підозрою ОСОБА_12 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, за підозрою ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 358 КК України, за підозрою ОСОБА_17 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 358 КК України. Так, у період часу з 08 год 56 хв 03.10.2024 по 04.10.2024 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва про дозвіл на обшук від 28.09.2024 проведено обшук у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , (будівля з літерою «Я-2»), в ході якого виявлено та вилучено речі, предмети та документи, які мають значення для кримінального провадження, в тому числі і медичні документи стосовно громадянина ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20.11.2024 (справа № 953/9227/24, н/п 1-кс/953/8477/24), накладено арешт з метою збереження речових доказів, в тому числі і на вищевказані медичні документи. В подальшому, відповідні матеріали досудового розслідування та речові докази (в тому числі і медичні документи стосовно громадянина ОСОБА_3 ) згідно постанови прокурора було виділено у окреме кримінальне провадження№ 0000764 від 10.07.2025 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 114-1 КК України. На даний час у даному кримінальному провадженні слідчі (розшукові) дії тривають, здійснюється збір доказів та встановлюються обставини причетності до вказаного кримінального правопорушення інших осіб, а скасування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів та документів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. У зв`язку з вищевикладеним, просить відмовити у задоволені клопотання ОСОБА_3 .

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та заперечення, встановив таке.

У кримінальному провадженні № 0001560 від 30.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ст. 368-5, ч. 1 ст. 366-2 КК України, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20.11.2024 у справі 953/9227/24, накладено арешт на медичну справу щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата надходження 23.07.24 на 46 арк.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти російської федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти російської федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що на даний час судом не встановлено потреби досудового розслідування, яка виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, яка володіє вказаним майном на законних підставах.

З метою захисту прав ОСОБА_3 на вільне володіння та користування своєю медичною документацією, слідчий суддя вважає, що на даний час необхідність арешту відпала, отже арешт має бути скасований.

Керуючись ст. 2, 16, 22, 98, 174 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20.11.2024 у справі 953/9227/24 (провадження 1-кс/953/8477/24), у межах кримінального провадження № 0001560 від 30.11.2023, а саме «59. Медична справа щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата надходження 23.07.24 на 46 арк.»

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_18