Справа № 295/9752/22
Провадження №11-кс/801/1798/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,

захисниць: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Житомира, громадянину України, особі з інвалідністю 3-ї групи, з середньою освітою, непрацевлаштованому, неодруженому, який проживав до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченому за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України,

установив:

До Вінницького апеляційного суду надійшло вказане клопотання, яке мотивовано тим, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, та призначено йому покарання у виді дев`яти років позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально. Строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 07.06.2025, а ризики, які були наявними під час розгляду провадження в суді першої інстанції, продовжують існувати.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Захисниці ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, вказували, що наявні ризики не підтверджуються доказами, а тому є надуманими, просили застосувати запобіжний захід, який не пов`язаний з позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України ,та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 6 (шість) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 (три) роки обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 310 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбутого покарання час його тримання під вартою, а саме з 22.07.2022 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До вступу даного вироку в законну силу продовжено дію запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Також вказаним вироком вирішено питання процесуальних витрат, арешту майна, долю речових доказів та частково задоволено цивільний позов.

Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2025 року задоволено подання Житомирського апеляційного суду. Матеріали кримінального провадження №295/9752/22 стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2025 року, направлено до Вінницького апеляційного суду для розгляду в апеляційному порядку.

03.06.2025 прокурор подав до Вінницького апеляційного суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 .

Наразі судове провадження ще не завершено, суд на підставі ч. 3 ст. 331 КПК України має розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно з ч. 3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Крім того, розглядаючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Аналізуючи зміст заявленого прокурором клопотання, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ,. не зменшилися.

Обґрунтованість цього висновку стверджується даними про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який не має міцних соціальних зв`язків, утриманців, ніде не працює, у силу ст. 89 КК України несудимий, однак належних висновків для себе не зробив, оскільки наразі притягується до кримінальної відповідальності за вчинення сукупності злочинів.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не є підставою для відмови в задоволенні клопотання прокурора, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Наведені стороною обвинувачення в клопотанні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому є належним чином обґрунтованими і вмотивованими, а ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду задля уникнення кримінальної відповідальності, впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення на даний час не зменшилися.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, апеляційний суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання (призначеного в разі визнання його винуватим), передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

У свою чергу, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні 4-х кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України, тобто, у вчиненні тяжкого правопорушення (ч.4 ст.185 КК України) та особливо тяжкого правопорушення (ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України), санкція останнього, передбачає покарання виключно у виді позбавленням волі від 7 до 15 років.

При цьому слід взяти до уваги фактичні обставини вчинення цих правопорушень, та різнобічність інкримінованих обвинуваченому дій, це, як кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи та проти громадської безпеки, так і у сфері незаконного обігу наркотичних засобів. Вище зазначене явно свідчить про значну суспільну небезпечність особи обвинуваченого.

Апеляційний суд також погоджується з доводами прокурора про наявність ризику можливого впливу на потерпілого, місце проживання якого відоме обвинуваченому, що не заперечується і стороною захисту.

Також не безпідставні доводи прокурора про наявність ризику вчинення ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень та перешкоджання провадженню іншим чином, оскільки сама поведінка обвинуваченого свідчить про можливість та високий ризик вчинення ним кримінальних правопорушень, виходячи з того, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого правопорушень, кількості епізодів злочинної діяльності.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Таким чином, оцінивши зазначені ризики, враховуючи, що на даний час апеляційне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 не розпочато, колегія суддів вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому строком на 60 днів є виправданим заходом, оскільки підстави, які були враховані при обранні йому такого запобіжного заходу, не змінились, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не забезпечить запобігання ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 401 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, на 60 днів, а саме до 02.08.2025.

Копію ухвали надіслати до Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)».

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3