Справа № 932/4261/25
Провадження № 1-в/932/148/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Дніпро

Суддя Шевченківського районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 про повернення речових доказів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Дніпра знаходиться клопотання ОСОБА_2 про повернення речових доказів у кримінальному провадженні №0001281.

05.05.2025 протоколом автоматичного розподілу справи між суддями вищезазначену справу було розподілено до провадження судді Шевченківського районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 .

Під час вивчення клопотання та доданих до нього матеріалів встановлено, що під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001281 адвокат ОСОБА_3 , який діяв в інтересах ОСОБА_4 та інших осіб, звертався до окружної прокуратури щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001281. Під час розгляду та підписання відповіді було проаналізовано та перевірено стан досудового розслідування та законність прийнятого рішення у провадженні. Відповідь на вказане звернення підписана заступником керівника Центральної окружної прокуратури міста Дніпра, який є моїм чоловіком.

З цієї підстави був заявлений самовідвід також щодо інших клопотань про повернення майна у наведеному кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

До суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Згідно з п. 12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме - вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення.

Аналіз положень національного законодавства України щодо обставин, які виключають участь судді у кримінальному провадженні, дозволяє дійти висновку, що у цьому випадку підставою для відводу не обов`язково має бути беззаперечно доведений факт необ`єктивності чи зацікавленості судді. Також варто дійти висновку про неможливість участь судді у розгляді справи і за наявності у сторони лише сумніву щодо його неупередженості.

З огляду на те, що зовнішні прояви можуть мати певну важливість, ЄСПЛ у справі «De Cubber v. Belgium» зазначив, що «правосуддя має не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві («Wettstein v. Switzerland», «Castillo Algar v. Spain», «Білуха проти України»).

Отже, достатнім для відводу є обґрунтоване припущення, що суддя у силу дії певних чинників не зможе виглядати в очах незацікавлених спостерігачів безстороннім та неупередженим.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

КПК України не містить ні прямих вимог, ні будь-яких інших процесуальних приписів щодо обов`язкового розгляду заявленого самовідводу суддею - іншим суддею чи слідчим суддею. На цей час також відсутня єдина практика, яка була б вироблена Великою Палатою Верховного Суду, а також відсутні роз`яснення Пленуму Верховного Суду, які б мали рекомендаційний характер.

Виходячи із аналізу положень вказаних вище норм закону, питання самовідводу підлягає вирішенню саме цим суддею, який дійшов висновку про наявність таких підстав, і, це є логічним, оскільки суддя розглянувши заяву разом з матеріалами, визначив про можливість чи неможливість здійснювати судочинство у конкретній судовій справі, а перевірка самовідводу іншим суддею, суперечить загальним засадам рівності суддів (ст. 52 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Самовідвід не є правом, це обов`язок судді, який визначений ч. 1 ст. 80 КПК України та є безальтернативним, а порушення якого у подальшому, тягне за собою скасування судового рішення.

З метою виключення ймовірності виникнення припущень щодо упередженості судді у результатах розгляду цієї справи, маючи на меті безумовне забезпечення гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод розгляду справи незалежним та безстороннім судом, вважаю, що заява про відвід підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 80, 81, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заявити самовідвід від участі у розгляді клопотання ОСОБА_2 про повернення речових доказів у кримінальному провадженні № 0001281.

Матеріали справи за клопотання ОСОБА_2 про повернення речових доказів у кримінальному провадженні №0001281 передати до канцелярії Шевченківського районного суду м. Дніпра для визначення іншого складу суду у відповідності до положень ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1