Справа № 715/1339/25
Провадження № 1-кп/715/147/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.06.2025 селище Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
12.01.2025 року приблизно о 18 год 54 хв водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалася в темну пору доби по автодорозі М-19 сполученням «Доманове Ковель Чернівці Тереблече» км 535 в межах населеного пункту с. Стерче, Чернівецького району Чернівецької області по вул. Головній зі сторони КПП «Порубне» в напрямку с. Опришени.
Наближаючись до будинку № 53 по вул. Головній в с. Стерче Чернівецького району Чернівецької області, водій ОСОБА_4 , проявивши самовпевненість і неуважність до дорожньої обстановки та виборі швидкості руху, своєчасно не виявила небезпеку для руху, яку вона об`єктивно спроможна була виявити, через що допустила наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину дороги зліва на право по напрямку руху автомобіля.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітньому пішоходу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 24.03.2025 № 3-Г, спричинено смерть, яка настала від закритого зламу кісток склепіння та основи черепа із забоєм речовини головного мозку.
Вказану дорожньо-транспортну пригоду водійка ОСОБА_4 скоїла у результаті порушення та невиконання вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та ведених в дію з 01.01.2002 року, які відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи від 15.04.2025 року № СЕ-19/126-25/5045-ІТ з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з наслідками, та вимагають від водія:
- п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
09.06.2025 року ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 та прокурор Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_9 на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості.
За умовами даної угоди обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, викладених у повідомленні про підозру. Інші учасники досудового розслідування також не оспорюють викладених вище фактичних обставин правопорушення, сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їхніх позицій.
Сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило неповнолітній ОСОБА_8 смерть та узгоджують вид і розмір покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. При цьому, з огляду на особисті дані ОСОБА_4 , обставини, що пом`якшують її покарання, сторони погоджуються, що виправлення правопорушника можливе без ізоляції від суспільства шляхом застосування до неї норм ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченої від відбування основного покарання з випробувальним терміном.
При погодженні призначення покарання сторонами враховувались пом`якшуючі покарання обставини, зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаялася у вчиненні кримінального правопорушення та активно сприяла розкриттю злочину, а також те, що вона є раніше не судимою, зрозуміла наслідки укладення вказаної угоди.
Обвинувачена ОСОБА_4 дає згоду на застосування відносно неї узгодженого за цією угодою покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік із застосуванням до неї норм ст. 75 КК України та звільнення її від відбування основного покарання з випробувальним терміном.
Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а саме: обмеження права оскарження вироку зі ст.ст.394, 424 КПК України та відмову від прав, передбачених ст.474 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, визнала повністю за обставин, викладених в обвинувальному акті. Також обвинувачена ОСОБА_4 стверджувала, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України, щодо якого вона визнає себе повністю винуватою, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом.
Крім цього, обвинувачена ОСОБА_4 вказувала на те, що угода про визнання винуватості укладена між нею та прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз та не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Захисник ОСОБА_5 підтримав угоду про визнання винуватості.
Прокурор ОСОБА_3 просила суд затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченій узгоджене сторонами угоди покарання.
Потерпіла ОСОБА_6 та представник ОСОБА_7 не заперечували проти затвердження угоди та надали суду письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.
Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченої, перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст. 472-473 КПК України та нормам КК України, суд вважає, що угоду слід затвердити.
Так, згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до вимог п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься письмова згода потерпілої ОСОБА_6 на укладення угоди про визнання винуватості, також в судовому засіданні вона не заперечувала проти її затвердження.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило неповнолітній ОСОБА_8 смерть.
Враховуючи норму ст.12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченою і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами основної міри покарання.
Разом з тим суд не погоджується з мірою додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, визначеною сторонами в угоді про визнання винуватості від 09.06.2025 року, оскільки в результаті ДТП, яке сталося з вини ОСОБА_4 , настали незворотні наслідки у вигляді загибелі неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому суд вважає за необхідне призначити додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 376, 468-470, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 09.06.2025 року, укладену між обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 та прокурором Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_9 .
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити їй міру покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави суму судових витрат на проведення криміналістичних експертиз в розмірі 19 483 (дев`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят три) гривні 60 копійок на користь держави.
Речові докази: шапку білого кольору, пара взуття білого кольору, сумку чорного кольору, чохол з руля автомобіля «Volkswagen», моделі «Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , куртку, кофту, бюстгалтер, джинси, рейтузи, труси, шкарпетки повернути власникам.
Речовий доказ автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 січня 2025 року.
Речовий доказ - компакт-диск із відеозаписом залишити в матеріалах справи.
На вирок може бути подана апеляція з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-ти діб з дня його проголошення.
Суддя