Справа № 354/1738/23
Провадження № 1-кс/354/238/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Яремче

Слідчий суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника заявниці адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Яремчанського міського суду Івано-Франківської області клопотання заявниці ОСОБА_5 в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0000032 від 03.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Яремчанського міського суду Івано-Франківської області надійшло клопотання представника заявника адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна. В обґрунтування клопотання зазначає, що його довірительці ОСОБА_5 стало відомо з державного реєстру судових рішень, що ухвалою слідчого судді Яремчанського міського суду Івано - Франківської області від 01.12.2023 накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :21:001:0019, яка визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000032 від 03.08.2023. Дана земельна ділянка на праві приватної власності належить їй на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу. На час придбання цієї земельної ділянки не було жодних обмежень для її використання. Наголосив, що майно вже тривалий час перебуває під арештом і за цей час орган досудового розслідування мав змогу вчинити всі необхідні слідчі дії для з?ясування обставин справи, однак, жодних дій не вчинено. Безпідставне тривале перебування майна під арештом необгрунтовано порушує права власника. Утримання під арештом земельної ділянки, що належить на праві приватної власності заявниці, яка не є підозрюваною і набула її як добросовісний набувач, вказує на відсутність розумної пропорційності між застосованими засобами у обмеженні права власності на належне майно з переслідуваною метою кримінального провадження. З огляду на це, просить задоволити клопотання та скасувати арешт вищезгаданої земельної ділянки.

У судовому засіданні представник заявника, адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання, з підстав, зазначених вище. Звернув увагу, що досудове слідство грунтується лише на припущеннях про те, що арештована земельна ділянка знаходиться в межах Ворохтянського лісгоспу. Жодних доказів не має. Слідство триває майже два роки, а підозру не оголошено нікому, експертизи не проведені. Зазначає, що надмірне затягування досудового слідства необгрунтовано порушує права його підзахисної користуватися своєю власністю. ОСОБА_5 не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження, а земельну ділянку купила у особи, яка володіла нею на праві власності з 2002 року, тобто близько 23 років. Вважає, що саме протягом цього часу правоохоронні органи мали б зреагувати. Оскільки відсутні на даний час ризики вважати, що земельна ділянка буде відчужена, просив врахувати практику Європейського суду з прав людини, та клопотання задоволити.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, повідомлявся згідно з вимогами закону.

Заслухавши учасників, вивчивши клопотання та матеріали кримінального провадження в частині документів, які стосуються предмету клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Судовим розглядом встановлено, що 03.08.2023 року інформацію по кримінальному провадженню за №0000032 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань з попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.364 КК України, як зловживання владою або службовим становищем, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.12.2023 року накладено арешт у вказаному кримінальному провадженні на земельну ділянку з кадастровим номером :21:001:0019, площею 2 га, що розташована на території Поляницької сільської ради Яремчанської територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Відповідно до приписів частини першої статті 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, ОСОБА_5 є власником арештованої земельної ділянки.

В ході досудового розслідування встановлено, що вказана земельна ділянка, сформована як земельна ділянка ще у 2002 році. На підставі рішення № 24 виконавчого комітету Поляницької сільської Ради народних депутатів від 16.08.2001 була передана ОСОБА_6 , якому видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ІФ № 023362 від 16.12.2002, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 0361.

В подальшому, впродовж 21 року, ОСОБА_6 володів цією земельною ділянкою на праві приватної власності.

Встановлено, що власником вказаної земельної ділянки з 28.08.2023, тобто після внесення відомостей до ЄРДР, і на час розгляду клопотання є ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки серії та номер №3152 від 28.08.2023, зареєстрованого приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу ОСОБА_7 .

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частин другої, третьої статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень частини одинадцятої статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З матеріалів кримінального провадження не встановлено обгрунтованих підстав для продовження застосування арешту земельної ділянки з кадастровим номером :21:001:0019 у рамках кримінального провадження, порушеного за частиною другою статті 364 КК України, оскільки відсутні будь-які докази існування ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Доведеність чи недоведеність в майбутньому вини посадових осіб Поляницької сільської ради у діях вчинених ще у 2001 році не мають прямого зв`язку із земельною ділянкою, на яку накладено арешт, тому що завданням досудового розслідування не є її зберігання, а забезпечення швидкого, повного й неупередженого розслідування справи.

Виходячи з положень статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У Рішенні Європейського Суду від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52).

У відповідності до підпунктів 5-6 частини 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час судового засідання встановлено, що ОСОБА_5 купила на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу №3152 від 28.08.2023 земельну ділянку, яка до того була у власності впродовж 21 року у первісного власника. На час придбання земельної ділянки, у неї не виникало жодних підозр, щодо незаконності її набуття попереднім власником,

На час розгляду клопотання відсутня інформація які необхідно провести слідчі дії із вказаною земельною ділянкою, які б виправдовували подальше втручання у майнові права людини, і які неможливо провести без арешту цієї земельної ділянки.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази про те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки серії та номер № 3152 від 28.08.2023, на підставі якого ОСОБА_5 придбала земельну ділянку скасований у встановленому законом порядку. Таким чином ОСОБА_5 на даний час є добросовісним набувачем зазначеної земельної ділянки.

Відтак, враховуючи зазначене, відсутності на час розгляду клопотання висновку експерта про те, що вказана земельна ділянка знаходиться в межах земель, що перебувають у користуванні ДП «Ліси України», зважаючи, що слідстово триває майже два роки, інформація про коло піозрюваних осіб відсутня, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити, оскільки на час рохгляду клопотання не доведено, що вказаний захід виправдовує подальше втручання у права власника, натомість зауваження представника заявниці щодо арешт земельної ділянки є надмірним обмеженням, яке суттєво позначиться на її правах та інтересах - є слушним.

Скасування арешту на вищевказану земельну ділянку, не може призвести на даній стадії досудового розслідування до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, оскільки предметом досудового розслідування є встановлення наявності або відсутності вини у діях посадових осіб Поляницької сільської ради та Держгеокадастру.

Керуючись статтями 170-173, 174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заявниці ОСОБА_5 в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно, накладеного у рамках кримінального провадженні №0000032 від 03.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 01.12.2023 року (справа № 354/1738/23, провадження № 1-кс/354/464/23), а саме на:

земельну ділянку за кадастровим номером :21:001:0019, площею 2 га, що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 23.07.2025.

Слідчий суддя: ОСОБА_8