Справа № 559/647/25
Провадження № 1-кп/559/140/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м.Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000022 від 25 січня 2025 року про обвинувачення за ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пуків, Рогатинського району, Івано-Франківської області, громадянина України, з освітою 9 кл., непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

сторони провадження: прокурорка ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ; потерпіла ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 25.01.2025 близько 13 год. 30 хв., перебуваючи поблизу автостанції по вул. Забрама в м. Дубно, Рівненської області, на ґрунті виниклого словесного конфлікту, керуючись кримінально протиправним умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , діючи умисно, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, підійшов до неї та наніс їй удар кулаком правої руки в ділянку губи, чим завдав потерпілій тілесні ушкодження у вигляді травматичної екстракції різців верхньої щелепи, які згідно п. 2.3.4 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ № 6 Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995) є легкими тілесними ушкодженнями з незначною стійкою втратою працездатності.

В цей же час, ОСОБА_3 наніс два удари кулаком правої руки в ділянку носа ОСОБА_5 , чим завдав їй тілесні ушкодження у вигляді поверхневих забійно-осаднених ран перенісся, що згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ № 6 Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995) відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями, що виразилися в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило незначну втрату працездатності, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України.

З урахуванням думки всіх учасників процесу, які не оспорюють фактичних обставин справи і наслідки розуміють, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, судовий розгляд обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Допитаний у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєному визнав у повному обсязі. Підтвердив фактичні обставини справи, все вказано правильно. Він розкаюється, пробачення просив, був на підпитку і не пробачає. Вдарив на емоціях: одна знайома позичила в іншої людини 200 грн., і в ОСОБА_5 вона теж позичила, а ОСОБА_5 вимагала в нього, щоб за неї віддав, бо ніби він з тою підтримує відносини, а він тут ні до чого. Не витримав несправедливості, що працює весь час і ще й чужі борги хочуть з нього, то наніс удари, в ніс точно вдарив ОСОБА_5. Дуже шкодує про вчинене. Офіційно не працює, але постійно підробляє, останнім часом у трьох церквах - в одній платять по 500 грн./день, у іншій 250 грн. і їсти дають, в третій 350 грн., тож його підробіток різний, але він за місяць готовий сплатити штраф.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні відмовилась давати показання згідно ст. 63 Конституції України, однак при цьому повідомила, що всі фактичні обставини вказані правильно, претензії має до ОСОБА_3 , бо він вибив їй зуби і пробачити не може, але звертатиметься в цивільному порядку.

За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило незначну втрату працездатності, тому ці дії кваліфіковано правильно за ч. 2 ст. 125 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком; дані про особу винного, який у силу закону несудимий, згідно характеристики за місцем проживання скарг на нього не надходило, на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, що обтяжують його покарання - не встановлено, бо стан алкогольного сп`яніння не зафіксовано. Вирішуючи питання щодо міри покарання, беручи до уваги вказані вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкцій ч.2 ст.125 КК України в виді штрафу середнього розміру, оскільки саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, судові витрати та речові докази - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 366-371, 373-376, 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі сімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1275 (тисяча двісті сімдесят п`ять) гривень.

На вирок може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Дубенський міськрайонний суд з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому, потерпілій, представнику потерпілої та прокурору копія вироку вручається в день проголошення його резолютивної частини в умовах воєнного стану згідно ч.15 ст. 615 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1