Справа № 274/5052/25
Провадження № 1-кп/0274/787/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року місто Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 09.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 щодо

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердичеві Житомирської області, є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України,

в с т а н о в и в:

відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 скоїла кримінальне правопорушення за таких обставин.

На підставі рішення Ради національної безпеки і уборони України від 28.04.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 15.05.2017 № 133 та продовженого на підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2020, затвердженого Указом Президента України від 14.05.2020 № 184 здійснено блокування доступу до соціальної мережі «Однокласники».

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.22 № 64/2022, в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який безперервно продовжувався та діє на теперішній час.

ОСОБА_5 , будучи активним користувачем мережі Інтернет, 28.07.2012 особисто створила власну веб-сторінку (акаунт) в соціальній мережі «Одноклассники» з мережевим ім`ям (нікнеймом) « ОСОБА_6 », за єдиним індикатором ресурсу в мережі Інтернет (URL-адресою) « ІНФОРМАЦІЯ_2 », доступ до перегляду змісту якої будь-яким іншим користувачам соціальної мережі «Одноклассники» не обмежений, та як єдиний користувач, мала у ньому функціональні можливості безпосередньо публікувати та видаляти пости, публікації, фото та відео матеріали.

Соціальна мережа «Одноклассники» діє в Інтернет просторі й інформація на сторінках облікових записів її користувачів, якщо власник облікових запису не обмежив доступ до неї, є загальнодоступною, тому вказана соціальна мережа є засобом, за допомогою якого така інформація поширюється серед необмеженого невизначеного кола осіб, а отже є засобом масової інформації.

При цьому, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про блокування доступу до соціальної мережі «Однокласники», на підставі вище вказаного рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28.04.2017, одночасно використовуючи встановлені додаток соціальної Інтернет мережі «Однокласники» та програмне забезпечення з технологією «VPN» для обходу блокування, установленні у її власному ноутбуку марки «Acer» (модель: Aspire 5739G-662G32Mi), умисно, цілеспрямовано, достовірно знаючи про публічно комунікативний характер даної соціальної мережі через можливість поширення інформації через всесвітню мережу «Інтернет» серед невизначеного кола осіб, продовжила користуватися власною сторінкою у соціальній мережі «Одноклассники» шляхом ознайомлення з текстовими та відеоматеріалами, аудіозаписами та зображеннями, розміщеними іншими користувачами вказаної соціальної мережі, та їх поширенням.

Так, у період з 02.01.2024 по 21.04.2024 (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , через соціальну мережу «Одноклассники» ознайомилася з публікацією, розміщеною ІНФОРМАЦІЯ_3 за інтернет адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 « ОСОБА_7 » (електронне посилання - ІНФОРМАЦІЯ_5 у вигляді фотопублікації з текстом «россияне! берегите путина. кроме него, фашизм остановить некому!».

Після цього, у ОСОБА_5 з мотивів підтримки інформаційних впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України та з метою їх розповсюдження серед невизначеного кола осіб виник злочинний умисел, направлений на поширення серед невизначеного кола осіб користувачів соціальної мережі «Одноклассники» публікації (фотоматеріалу), у якому міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом їх розміщення на сторінці власного облікового запису « ОСОБА_6 » (URL-адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 указаної соціальної мережі.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з використанням вказаного вище ноутбука з встановленим на ньому додатком «ОК», що надає доступ до облікового запису соціальної мережі «Одноклассники», а також з доступом до всесвітньої мережі Інтернет, з власного облікового запису соціальної мережі «Одноклассники», шляхом проставляння відмітки «Класс» 21.04.2025 поширила вищевказану публікацію, внаслідок чого її розміщено на сторінці облікового запису ОСОБА_5 в соціальній мережі «Одноклассники» під назвою « ОСОБА_6 ». Виходячи з функціоналу соціальної мережі «Одноклассники», внаслідок поширення ОСОБА_5 вищевказаної публікації, вона була візуально сприйнята невизначеною кількістю користувачів соціальної мережі «Одноклассники», зокрема її друзями, підписниками та читачами.

В подальшому, у період з 31.10.2023 по 26.04.2024 (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , через соціальну мережу «Одноклассники» ознайомилася з публікацією, розміщеною ІНФОРМАЦІЯ_6 за інтернет адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 першоджерелом акаунтом з ніком « ОСОБА_8 » (електронне посилання ІНФОРМАЦІЯ_8 у вигляді фотопублікації з текстом «держись родной! весь мир сошел с ума. надежда только на тебя и на силу российской армии».

Після цього, у ОСОБА_5 з мотивів підтримки інформаційних впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України та з метою їх розповсюдження серед невизначеного кола осіб повторно виник злочинний умисел, направлений на поширення серед невизначеного кола осіб користувачів соціальної мережі «Одноклассники» публікації (фотоматеріалу), у якому міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом їх розміщення на сторінці власного облікового запису « ОСОБА_6 » (URL-адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 указаної соціальної мережі.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи за вище вказаною адресою, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з використанням вказаного вище ноутбука з встановленим на ньому додатком «ОК», що надає доступ до облікового запису соціальної мережі «Одноклассники», а також з доступом до всесвітньої мережі Інтернет, з власного облікового запису соціальної мережі «Одноклассники», шляхом проставляння відмітки «Грущу», 26.04.2025 поширила вищевказану публікацію, внаслідок чого її розміщено на сторінці облікового запису ОСОБА_5 в соціальній мережі «Одноклассники» під назвою « ОСОБА_6 ». Виходячи з функціоналу соціальної мережі «Одноклассники», внаслідок поширення ОСОБА_5 вищевказаної публікації, вона була візуально сприйнята невизначеною кількістю користувачів соціальної мережі «Одноклассники», зокрема її друзями, підписниками та читачами.

Кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , тобто в поширенні з використанням засобів масової інформації матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчиненому повторно, передбачена ч. 3 ст. 436-2 КК України.

22.07.2025 прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачена ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 уклали угоду про визнання винуватості, згідно з якою сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 436-2 КК України та узгоджують покарання за ч. 3 ст. 436-2 КК України у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна, із застосування судом положень ст. 75 КК України щодо звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України. Також, сторонами узгоджено застосування спеціальної конфіскації належного ОСОБА_5 ноутбука.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні висловив думку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості. Вважав за можливе звільнити обвинувачену від покарання з випробуванням впродовж іспитового строку тривалістю 1 рік.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй діяння визнала повністю, щиро розкаялася у скоєному; підтвердила, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер висунутих їй обвинувачень, вид і міру покарання, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом, наслідки умисного невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України; обвинувачена повідомила, що будь-який неправомірний фізичний чи психологічний тиск на неї під час досудового розслідування не чинився, просила затвердити угоду про визнання винуватості, яку укладено добровільно.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримав угоду та просив суд затвердити її, призначивши покарання, узгоджене сторонами, звільнивши обвинувачену від покарання з випробуванням впродовж мінімального іспитового строку.

Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 436-2 КК України, є тяжким злочином.

Провадження не здійснюється щодо юридичної особи та у провадженні не бере участь потерпілий.

Таким чином, сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч. 4 ст. 469 КПК України.

Не встановлено і порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України, оскільки угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру (17.07.2025) і до виходу суду в нарадчу кімнату для ухвалення вироку.

Сторонами дотримано вимоги положень ст. 472 КПК України і в угоді, у відповідності до цих вимог, зазначено сторони, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 436-2 КК України), істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним винуватості у вчиненні злочину, зазначено узгоджене покарання та згоду підозрюваного на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін.

Укладення угоди між прокурором та обвинуваченою є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, в тому числі за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_5 , воно не є більш тяжким ніж ті, щодо яких передбачена можливість укладення угоди згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України.

Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угоди, а умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

ОСОБА_5 заявила, що вона цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди.

Очевидної неможливості виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань не вбачається.

Для визнання винуватості ОСОБА_5 наявні фактичні підстави.

Узгоджені сторонами вид та міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, яка є раніше несудимою, непрацевлаштованою, особою похилого віку, заміжньою, з її слів здійснює догляд за своїм чоловіком, який має інвалідність.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подано.

В підготовчому судовому засіданні захисник просив звільнити обвинувачену від відшкодування документально підтверджених витрат на залучення експерта, з урахуванням матеріального стану обвинуваченої, яка є пенсіонеркою та здійснює догляд за своїм чоловіком, який має групу інвалідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 КПК України - суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Однак, в обґрунтування заявленого клопотання стороною захисту не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного майнового стану обвинуваченої.

Таким чином, суд доходить висновку, що процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з обвинуваченої.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. При цьому, відповідно до ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України слід застосувати спеціальну конфіскацію щодо ноутбука із зарядним пристроєм до нього, який належить ОСОБА_5 та був вилучений 08.07.2025 під час обшуку житла.

Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 10.07.2025 на ноутбук із зарядним пристроєм до нього, скасуванню не підлягає з огляду на застосування судом спеціальної конфіскації цього майна.

Запобіжний захід до обвинуваченої не обирався, клопотань про обрання такого заходу не надходило, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 100, 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22.07.2025 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням протягом одного року іспитового строку, якщо вона впродовж визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченої ОСОБА_5 - не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати, пов`язані із залученням експерта під час досудового розслідування, в розмірі 8914 (вісім тисяч дев`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.

Речовий доказ у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили, а саме: ноутбук із зарядним пристроєм до нього, який належить ОСОБА_5 , - безоплатно вилучити у власність держави, застосувавши спеціальну конфіскацію.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд. При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником виключно з таких підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення обвинуваченому наслідків укладення угоди, а прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не могла бути укладена.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1