Справа № 932/4185/25
Провадження № 1-кп/932/588/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про призначення обвинувального акту до судового розгляду

та продовження строку дії запобіжного заходу

13 травня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000008 від 11.04.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костянтинівка Донецької області, з середньою спеціальною освітою, судимого Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області 13.09.2023 за ч.2 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України та встановленням іспитового строку 1 рік, офіційного працевлаштування не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого: АДРЕСА_2 , за ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Шевченківського районного суду міста Дніпра з Донецької обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000008 від 11.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою судді від 05.05.2025 призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні при з`ясуванні питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, прокурор, посилаючись на відповідність обвинувального акту вимогам ст.291КПК України та відсутність підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої ст.314 КПК України, просив суд призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Одночасно, у зв`язку зі спливом застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженням існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу на 60 днів. Обгрунтовуючи існуючі ризики, прокурор вказував на обґрунтованість висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, тяжкість інкримінованого йому злочину та суворість визначеного законом покарання у вигляді позбавлення волі від 6 до 10 років, неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування, оскільки останній переховувався від органу поліції, що потягло за собою оголошення його в розшук та звернення з клопотанням до слідчого судді про надання дозволу на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім цього, прокурор посилався на дані про особу обвинуваченого, який не працює, законного джерела доходу не має, інкримінований йому злочин вчинив в період іспитового строку, що свідчить про те, що на шлях виправлення він не став та в разі незабезпечення його поведінки запобіжним заходом у виді тримання під вартою може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі шляхом незаконного впливу на свідків задля уникнення кримінальної відповідальності. Визначені ухвалою слідчого судді розмір застави та обов`язки в разі її внесення, вважав за доцільне залишити тими ж. Інші види запобіжних заходів, на думку прокурора, не здатні забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Обвинувачений проти задоволення клопотання не заперечував.

Судом встановлено, що обвинувальний акт складено у відповідності з вимогами ст.291 КПК України, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення підсудне Шевченківському районному суду міста Дніпра, підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 14 частини третьої ст.314 КПК України, не встановлено, тому обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Вирішуючи питання продовження обвинуваченому запобіжного заходу, суд, надавши оцінку доводам клопотання та дослідивши обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора з огляду на таке.

Згідно з положеннями ч. 2 ст.177, ст.197 КПК України, підставою продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1ст. 177 КПК України. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Порядок продовження строку тримання під вартою регулюється статтею 199 КПК України, згідно положень якої прокурор, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, має навести і довести перед судом, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові, які виправдовують тримання під вартою.

Згідно положень ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд, додержуючись правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу, за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Як слідує зі змісту висунутого обвинувачення, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному збуті психотропних речовин.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 16.04.2025 до ОСОБА_4 з урахуванням існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та його неналежної процесуальної поведінки на досудовому розслідуванні, було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4) по 19 травня 2025 року включно з можливістю внесення застави в сумі 242 240 грн. та покладенням передбачених ст.194 КПК України певних обов`язків.

Як зазначає в своєму клопотанні прокурор, на теперішній час раніше враховані ризики продовжують існувати.

Обговорюючи питання продовження існування ризиків з числа передбачених ст.177 КПК України, на які вказував прокурор, та неможливість їх усунення у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину та суворість передбаченого законом покарання, які самі по собі хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами, зокрема наявністю публічного інтересу, очікуванням суспільства на справедливе рішення, попри презумпцію невинуватості, переважають над повагою до особистої свободи і збільшують ризик переховування від суду настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тому ризик можливого переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання, на думку суду, прокурором цілком доведений. При цьому суд враховує і те, що до кримінальної відповідальності обвинувачений притягується не вперше, під час досудового розслідування оголошувався в розшук, інкримінований йому злочин вчинено в період іспитового строку, що не усуває ризику його переховування від суду з метою уникнення покарання.

З огляду на стадію судового провадження, коли суд ще не перейшов у стадію судового розгляду по суті, вагомим ризиком є імовірність вчинення обвинуваченим незаконного впливу на свідків з метою використання їх показань на свою користь.

Є існуючим і ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, так як обвинувачений є особою, раніше судимою, злочин за висунутим йому обвинуваченням вчинив в період іспитового строку, що вказує на те, що на шлях виправлення обвинувачений не став і може вдатися до вчинення інших кримінальних правопорушень.

Беручи до уваги наведене, характер, мотиви і суспільну небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, а також стадію судового провадження, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та доцільність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, так як ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, на даний час не зникли і продовжують існувати.

Суд погоджується з думкою прокурора, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не відповідатиме меті та законодавчо визначеним підставам їх застосування і не зможе запобігти існуючим ризикам.

До того ж, кримінальний процесуальний Кодекс не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні, оскільки під поняттям «ризик» слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що прокурором цілком доведено.

Розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.04.2025 в розмірі 242 240 грн. та покладені обов`язки в разі її внесення, суд вважає за доцільне залишити тими ж.

Керуючись ст.ст.176-178,183, 315,331, КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.307 КК України призначити до судового розгляду на 20.05.2025 року на 13.00 год. в приміщенні Шевченківського районного суду міста Дніпра і здійснювати його у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , обвинуваченому за ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» строком на 60 днів, по 11 липня 2025 року включно, з можливістю внесення застави в розмірі 242 240 грн.

У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду, прокурора;

повідомляти суд, прокурора про зміну місця свого проживання;

утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків у разі внесення застави визначити два місяці з дня її внесення.

Застава у визначеному судом розмірі може бути внесена обвинуваченим або застоводавцем у будь-який момент протягом строку дії ухвали про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити начальнику ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для виконання.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення і в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення, а особою, яка тримається під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Резолютивна частина ухвали проголошена 13 травня 2025 року, повний текст ухвали оголошено 14.05. 2025.

Суддя ОСОБА_1