Справа № 135/1122/25
Провадження №11-сс/801/629/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 30 липня 2025 року,

якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацевлаштованого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий посилається на те, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000147, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

29.07.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

На даний час, зважаючи на тяжкість злочину, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 та вид покарання, який може бути призначений, існують ризики того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей що має значення для справи, незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. У зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні до останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, із наведених у ньому підстав.

Захисник, яку підтримав підозрюваний, у судовому засіданні заперечила щодо вимог клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначила, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є занадто суворим, вказані прокурором ризики дійсно можуть мати місце, однак, можуть бути усунуті через застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту. При цьому вказала, що підозрюваний співпрацює зі слідством, сам добровільно показав місця, де зробив схованки наркотиків.

Підозрюваний у судовому засіданні вказав, що вину свою визнає, просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 30 липня 2025 року - відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, що полягає в забороні підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 виконання таких обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду у даному кримінальному провадженні за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками по даному кримінальному провадженню;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали визначено в межах строку досудового розслідування, але не довше ніж до 28 вересня 2025 року включно.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого та застосовуючи запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з електронним засобом контролю, слідчий суддя послався на те, що прокурор не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, тому слідчий суддя дійшов до висновку про відмову у задоволенні поданого клопотання та застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме - цілодобового домашнього арешту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, винесеною з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

На переконання прокурора, особлива тяжкість інкримінованого злочину свідчить про суспільну небезпечність особи підозрюваного та неможливість запобігання ризикам, передбаченим п.1, 2, 3, 4, ч.1 ст.177 КПК України, шляхом застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Окрім цього, посилається на те, що слідчим суддею не враховано того, що підозрюваний ніде не працює, немає міцних соціальних зв`язків, інкримінований злочин вчинив з корисливих мотивів з метою отримати прибуток.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 підтримала свою апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, вказали, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували щодо її задоволення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частина перша статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 статті 194 КПК України встановлює, що, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з електронним засобом контролю.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Колегія суддів вважає доведеним стороною обвинувачення наявність обґрунтованої підозри стосовно вчинення ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.307 КК України, однак вважає, що стороною обвинувачення не доведено існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, неодружений, не звертався за медичною допомогою до лікаря - нарколога та психіатра, непрацевлаштований, має постійне зареєстроване місце проживання, зі слів свідка ОСОБА_9 . ОСОБА_8 проживає з нею та з її молодшим сином, допомагає вдома, допомагає її батьку, який хворіє. Згідно з інформацією, наявною у матеріалах судового провадження, за місцем проживання компрометуючих матеріалів щодо нього немає.

Надаючи оцінку заявленим в апеляційній скарзі прокурора доводам, апеляційний суд бере до уваги ту обставину, що під час апеляційного розгляду скарги прокурор не надав жодних доказів, які б дали підстави вважати, що до підозрюваного необхідно застосувати найтяжчий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 не можуть бути єдиними підставами для застосування стосовно останнього найбільш суворого запобіжного заходу, а повинні оцінюватись в сукупності з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, матеріалами, які характеризують особу підозрюваного та його поведінку після вчиненого.

Колегією суддів установлено, що на час апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_8 перебуває під домашнім арештом, і стороною обвинувачення не надані відомості про невиконання ним процесуальних обов`язків, вчинення ним у цей період будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню з числа передбачених ст. 177 КПК України, зокрема незаконного впливу на свідків, знищення речових доказів, переховування, вчинення нового кримінального правопорушення або про те, що з будь-яких інших міркувань застосований до нього запобіжний захід виявися недостатньо дієвим.

Також колегією суддів установлено, що з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення ОСОБА_8 жодних дій на шкоду кримінальному провадженню не вчиняв, був присутній під час розгляду клопотання, у якому ставилося питання про погіршення його становища, неодноразово з`являвся на розгляд апеляційної скарги, визнає вину та висловлює жалю з приводу вчиненого, що в свою чергу характеризує його як особу, яка не намагається уникнути кримінальної відповідальності.

Зрештою, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням ст. 178 КПК України, колегія суддів звертає увагу на те, що фактично стосовно підозрюваного ОСОБА_8 існує лише ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, втім він випливає виключно із самого факту можливого притягнення до кримінальної відповідальності.

Водночас, на переконання колегії суддів, не є доведений ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки органом досудового розслідування не наведено фактів тиску зі сторони підозрюваного на свідків. При цьому можливість уникнення вказаного ризику слідчим суддею забезпечена шляхом судової заборони підозрюваному спілкуватися зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Ризики того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей що має значення для справи, або вчинити нове кримінальне правопорушення, на переконання колегії суддів, мінімізуються тим, що ОСОБА_8 визнає вину, висловлює жаль з приводу вчиненого.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що за наявності належного підтвердження порушення підозрюваним умов запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту сторона обвинувачення не позбавлена можливості ставити питання про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема домашній арешт без засобів електронного контролю, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування стосовно підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мета застосування запобіжних заходів полягає у забезпеченні виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, з огляду на це, застосування будь-якого запобіжного заходу у жодному випадку не може розцінюватися стороною обвинувачення, слідчим суддею, судом, як завчасне відбування покарання, яке можливо буде призначене майбутнім вироком.

При цьому можливе призначення в майбутньому кримінального покарання, навіть у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально в місцях несвободи, не може бути об`єктивною підставою вважати доведеним, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, обвинуваченого та запобігти вказаним слідчим, прокурором у клопотанні ризикам.

Зрештою доводи апеляційної скарги прокурора стосовно неповного дослідження слідчим суддею підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не свідчать про необґрунтованість судового рішення, оскільки всім обставинам справи слідчим суддею надана належна оцінка у відповідності з вимогами КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а доводи апеляційної скарги прокурора правильності цього висновку не спростовують, тому підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 30 липня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4