Єдиний унікальний номер 205/3614/25
Номер провадження 1-кп/205/755/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро в залі суду клопотання про закриття кримінального провадження поданого в рамках кримінального провадження № 0000060 від 8 лютого 2025 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, українця, з середньо спеціальною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 28 ч.1, ст.. 162 ч.1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 28 ч.1, ст. 162 ч.1 КК України.

7 лютого 2025 року в період часу з 12-00 години по 13-00 годину ОСОБА_3 разом з особою, кримінальне провадження відносно якої розглядається судом, знаходячись поруч з будинком АДРЕСА_3 , звернули свою увагу на територію вищевказаного приватного житлового будинку, після чого у них раптово виник спільний кримінально-протиправний умисел, направлений на порушення недоторканості житла особи, шляхом незаконного проникнення до будинку АДРЕСА_3 , який перебуває у володінні - потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій спільний кримінально-протиправний умисел, спрямований на порушення конституційного права на недоторканість житла особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, направлений на незаконне проникнення на територію приватного житлового будинку АДРЕСА_3 , який перебуває у володінні - потерпілого ОСОБА_5 , не маючи дозволу останнього, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, ОСОБА_3 разом з особою, кримінальне провадження відносно якої розглядається судом, 7 лютого 2025 року в період часу з 12:00 години по 13:00 годину, більш точний час не встановлено, перелізли через паркан зазначеного будинку, таким чином проникли на територію домоволодіння, що перебуває у володінні - потерпілого ОСОБА_5 .

Продовжуючи реалізовувати свій спільний кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення на територію приватного житлового будинку, особа, кримінальне провадження відносно якої розглядається судом, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою металевої палки розбив одне скляне вікно будинку АДРЕСА_3 , та проник через вікно всередину вказаного будинку.

В цей час ОСОБА_3 пройшов до вхідних дверей будинку АДРЕСА_3 , та почав спостерігати за обстановкою навколо, з метою попередити особу, кримінальне провадження відносно якої розглядається судом, у разі раптової появи господаря даного будинку або інших сторонніх осіб для негайного відходу.

Далі, особа, кримінальне провадження відносно якої розглядається судом, знаходячись у вищевказаному будинку, вибив вхідні двері, тим самим відчинив їх, після чого маючи вільний доступ відчинив інші двері та надав можливість ОСОБА_3 потрапити до будинку АДРЕСА_3 , що перебуває у володінні потерпілого ОСОБА_5 , чим порушив конституційне право на недоторканість житла особи.

Таким чином ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України, а саме у незаконному проникненні до житла вчинене групою осіб без попередньої змови.

В судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ст.. 46 КК України, оскільки обвинувачений приніс вибачення перед потерпілим, і останній їх прийняв, повністю відшкодував заподіяну шкоду, потерпілий претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має.

Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він розуміє суть обвинувачення, повністю визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 28 ч.1, ст. 162 ч.1 КК України, вибачився перед потерпілим, відшкодував шкоду спричинену його діями. Не заперечує проти закриття кримінальної справи за примиренням з потерпілим. Розуміє що закриття кримінальної справи за ст. 46 КК України не є реабілітуючою обставиною. Також пояснив, що обізнаний про встановлені законом наслідки примирення із потерпілим у кримінальному провадженні, проти яких не заперечує.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 повністю підтримав заявлене потерпілим клопотання, вважає, що є всі підстави для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 . Просив клопотання задовольнити, провадження по справі закрити.

Інші учасники судового розгляду, вирішення зазначеного питання покладають на розсуд суду.

Прокурор вважає за можливе задовольнити клопотання потерпілого ОСОБА_5 та закрити кримінальну справу на підставі ст. 46 КК України за примиренням обвинуваченого ОСОБА_3 з потерпілим.

Суд, заслухавши клопотання, вислухавши думку сторін кримінального провадження, які не заперечували проти задоволення клопотання, приходить до висновку, що існують достатні підстави, передбачені чинним КПК України, для закриття провадження у вказаному кримінальному провадженні в зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим та звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За таких обставин підстава для звільнення особи від кримінальної відповідальності містить два складових елементи, взятих у своїй єдності, а саме: примирення особи, яка вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, з потерпілим від цього злочину та відшкодування зазначеною особою завданих нею збитків або усунення заподіяної шкоди.

Відсутність хоча б одного із зазначених елементів виключає підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст.46 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ст. 28 ч.1 ст. 162 ч.1 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Примирення це акт прощення потерпілим кривдника, що заподіяв йому шкоду, досягнення з ним згоди та миру.

Результатом цього є угода зазначених осіб, відповідно до якої потерпілий не наполягає на притягненні до кримінальної відповідальності винної особи, а остання відшкодовує завдані нею збитки або усуває заподіяну шкоду.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що не має притензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого. На підтвердження своїх слів, потерпілий надав письмову заяву про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за примиренням.

Однією з основних умов для звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.46 КК України, це скоєння кримінального правопорушення особою вперше.

Як вбачається з обвинувального акту, та довідки про судимість, обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 23 грудня 2022 року за ст. 186 ч.1, 75,104 КК України, до позбавлення волі строком на 2 роки з випробуванням на 1 рік.

Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов?язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала, у звьязку з чим ОСОБА_3 на час розгляду клопотання вважається не судимим та є особою, яка вчинила кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) уперше, а тому у даному кримінальному провадженні відсутні перешкоди у застосуванні до нього положень ст. 46 КК.

Таким чином ОСОБА_3 раніше не судимий, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, примирився з потерпілим, потерпілий притензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

За змістом ст. ст. 44, 46 КК України за наявності підстав, передбачених ст. 46 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності - є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадку, передбаченому ст. 46 КК України - є обов`язковим.

Шляхом опитування сторін кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення та правову кваліфікацію своїх дій за ч.1 ст.28 ч.1 ст. 162 КК України. Відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, вчинене ним, і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самим обвинуваченим.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягає на закритті провадження з підстави, передбаченої ст. 46 КК України.

Обставин, які б виключали звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушнення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч.1 ст. 162 КК України, та закриття даного кримінального провадження у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, судом не встановлено.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що клопотання потерпілого ОСОБА_5 підтримане обвинуваченим ОСОБА_3 та його захисником адвокатом ОСОБА_6 , про примирення та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. За таких обставин, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч.1 ст.162 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Згідно з ч.1 ст.126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до висновку Великої палати Верховного суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п.13 ч.1 ст.368, ч.4 ст.374 КПК України). Оскільки ст.126 КПК України визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду. Таким чином у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Окрім того, закриття кримінального провадження за нереабілітуючих підстав і застосування м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє від сплати процесуальних витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертиз.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до п.п. 13 ч. 1, ч. 3 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, якщо обвинувачуються декілька осіб, суд вирішує питання зазначені в цій статті, окремо щодо кожного обвинуваченого.

Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат № 11 від 7 липня 1995 року, у справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з рахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.

Витрати на проведення експертиз складають за експертизами: № СЕ -19/104-25/6542-Д від 12.02.2025 року в розмірі 1193,85 гривень, № СЕ-19/104-25/7646-Д від 21.02.2025 року в розмірі 1193,85 гривень; №СЕ-19/104-25/8230-Д в розмірі 2387,70 гривень, а всього 4775,40 гривень.

З урахуванням викладеного, відповідно до ч.3 ст. 368 КПК України суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави 1/2 частина документально підтверджених витрат на проведення експертиз в розмірі 2387,7 гривень.

Питання речових доказів необхідно вирішити під час прийняття остаточного рішення в рамках кримінального провадження № 0000060.

На підставі викладеного, керуючись ст.46 КК України, ст.ст.284, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання потерпілого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч.1 ст. 162 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 ч.1 ст. 162 КК України - звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі ст. 46 КК України.

Кримінальне провадження № 0000060 від 08 лютого 2025 року, в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 28 ч.1 ст. 162 КК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судово - дактилоскопічних експертиз № СЕ -19/104-25/6542-Д від 12.02.2025 року, № СЕ-19/104-25/7646-Д від 21.02.2025 року; № СЕ-19/104-25/8230-Д від 27.02.2025 року в розмірі 2387,7 гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1