ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1618/25 Справа № 933/873/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Олександрівського районного суду Донецької області від 21 лютого 2025 року у кримінальному провадженні № 0000063 від 11.10.2024 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новостепанівка, Олександрівського району Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 21 лютого 2025 року ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та виправдано за п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Відповідно до обвинувального акту рішенням Олександрівського районного суду Донецької області № 240/38/19 від 16 травня 2019 року ОСОБА_8 зобов`язаний щомісяця сплачувати аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, починаючи з 23.01.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_8 , будучи працездатною особою, не маючи обмежень за станом здоров`я, усвідомлюючи, що повинен щомісячно сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки, порушуючи вимоги ст. ст. 21, ч. 2 ст. 51 Конституції України, відповідно до положень яких усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, будучи попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, починаючи з 23.01.2019, став на шлях злісного ухилення від сплати встановлених рішенням Олександрівського районного суду Донецької області коштів на утримання дитини (аліментів) та у передбаченому розмірі щомісяця аліменти не платив.

У результаті злісного ухилення від сплати аліментів ОСОБА_8 , у останнього утворилась заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 23.01.2019 по 31 вересня 2024 року у сумі 195485,77 гривень. Загальна заборгованість по аліментам станом на 31.09.2024 становить 195485,77 грн., що перевищує суму сукупно нарахованих відповідних платежів за три місяці.

Доводи апеляційної скарги:

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Олександрівського районного суду Донецької області від 21 лютого 2025 року відносно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що суд не врахував, що згідно показань ОСОБА_8 , йому стало відомо про рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої доньки у 2022 року. Дані обставини були підтверджені свідком ОСОБА_11 , матір`ю обвинуваченого.

Просить врахувати, що обвинувачений на обліку в центрі зайнятості не перебував, але попри відсутність офіційного працевлаштування, забезпечував потреби свого існування, тобто отримував певний дохід, але для усунення негативних наслідків, спричинених його бездіяльністю, достатніх заходів не вживав.

Звертає увагу на правові висновки Верховного Суду, що злісне невиконання особою свого обов`язку зі сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей не може виправдовуватися недоліками у роботі державних виконавців.

Зауважує, що державним виконавцем було належним чином здійснено направлення постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу обвинуваченого ОСОБА_8 , вказану у виконавчому листі, рекомендованим листом. Інші документи на адресу обвинуваченого направлялись простою поштою за адресою, зазначеною у виконавчому листі, що відповідає вимогам ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначає, що на момент розгляду справи інформація про поштові повідомлення з трекінгами відправлень №316 та 337 у оператора поштового зв`язку «Укрпошта» була відсутня у зв`язку зі спливом строку її зберігання. Тому наявність такої інформації у вироку, не спростовує факт відправки кореспонденції боржнику.

Наполягає, що у цьому кримінальному провадженні обставин вбачається, що умисні дії ОСОБА_8 фактично полягали у тривалому пасивному ігноруванні виконання покладених на нього обов`язків зі сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 195 485,77 гривень, і таке діяння обвинуваченого свідчить саме про злісний характер ухилення від сплати аліментів. Вважає, що суд дав в сукупності неправильну оцінку доказам у вказаному кримінальному провадженні.

Звертає увагу, що мотивувальна частина оскарженого вироку, окрім зазначення, що вказані докази сторони обвинувачення на переконання суду не є достовірними, не містить будь-якої іншої аргументації. Вважає, що висновки суду викладені у судовому рішенні містять істотні суперечності, які безпосередньо впливають на вирішення питання про винуватість обвинувачення.

Наполягає, що судом в оскарженому вироку не надано належної оцінки дослідженим у ході судового розгляду доказам, чим істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, а саме ст. 94, ч. 3 ст. 374 КПК України. Вказані істотні порушення вимог кримінального процесуального закону вважає такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Позиції сторін в суді :

Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в ній.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає наступне:

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу , та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до вимог ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Органом досудового розслідуваня ОСОБА_8 обвинувачувався в тому, що відповідно до обвинувального акту рішенням Олександрівського районного суду Донецької області № 240/38/19 від 16 травня 2019 року ОСОБА_8 зобов`язаний щомісяця сплачувати аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, починаючи з 23.01.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_8 , будучи працездатною особою, не маючи обмежень за станом здоров`я, усвідомлюючи, що повинен щомісячно сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки, порушуючи вимоги ст. ст. 21, ч. 2 ст. 51 Конституції України, відповідно до положень яких усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, будучи попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, починаючи з 23.01.2019, став на шлях злісного ухилення від сплати встановлених рішенням Олександрівського районного суду Донецької області коштів на утримання дитини (аліментів) та у передбаченому розмірі щомісяця аліменти не платив.

У результаті злісного ухилення від сплати аліментів ОСОБА_8 , у останнього утворилась заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 23.01.2019 по 31 вересня 2024 року у сумі 195485,77 гривень. Загальна заборгованість по аліментам станом на 31.09.2024 становить 195485,77 грн., що перевищує суму сукупно нарахованих відповідних платежів за три місяці.

І такі дії ОСОБА_8 орган досудового розслідування кваліфікував за ч. 1 ст. 164 КК України, якзлісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Відповідно до примітки до ст.164 КК України під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Верховний Суд у постанові від 19.08.2019 р. справа № 175/3922/19 виснував, що злісне ухилення від сплати аліментів це тривале і наполегливе ухилення від виконання відповідного обов`язку шляхом приховування свого місця проживання, роботи, фактичного заробітку або інших грошових надходжень, незважаючи на попередження про кримінальну відповідальність.

Аналіз диспозиції ч.1ст.164 КК України вказує на те, що суб`єктивна сторона цього правопорушення має умисну форму вини. Тобто, особа повинна усвідомлювати, що за рішенням суду вона зобов`язана сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, але умисно вчиняє будь-які діяння, спрямовані на невиконання такого рішення суду, що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів. При цьому такі дії особи повинні носити злісний характер, тобто особа без поважних на те причин, не зважаючи на попередження про кримінальну відповідальність, ухиляється від сплати аліментів, що тягне виникнення заборгованності по цим платежам за три місяці.

Відповідно, для встановлення наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КК України підлягають доведенню всі кваліфікуючи ознаки цього складу, в тому числі і наявність суб`єктивної сторони.

Як вбачається з матеріалів провадження, рішенням Олександрівського районного суду Донецької області № 240/38/19 від 16 травня 2019 року ОСОБА_8 зобов`язаний щомісяця сплачувати аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, починаючи з 23.01.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, без участі сторін. Це судове рішення набрало чинності 28.06.2019 р.

Відповідно до ст.13 Закону про судоустрій і статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У мотивувальній частині вказаної ухвали суду зазначено, що відповідач, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду шляхом направлення судової повістки за місцем його реєстрації, в судове засідання не з`явився, про поважність причини неявки суду не повідомив. Місце реєстрації ОСОБА_8 в рішенні суду зазначено АДРЕСА_1 .

З матеріалів цивільної справи №240/38/19 вбачається, що у позивній заяві про стягнення аліментів позивач ОСОБА_12 зазначила, що відповідач ОСОБА_8 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , а фактичне його місце проживання та номер його телефону не відомі.

Згідно ст.283 ЦПК України відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

За ч. ст.272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У листі головного спеціаліста управління організаційної, кадрової роботи та діловодства на території сіл в тому числі і Новостепанівки Олександрівської селищної ради Донецької області №16 від 04.02.2019 на адресу помічника судді Олександрівського районного суду Донецької області повідомлялось, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно зареєстрован за адресою АДРЕСА_1 , але фактично за даною адресою та на території старостинського округу не проживає.

З матеріалів вказаної цивільної справи вбачається, шо направлені за адресою реєстрації судові повістки на ім`я ОСОБА_8 було повернуто без вручення.

Листом від 07.05.2019 на ім`я ОСОБА_8 на адресу АДРЕСА_1 було направлено копію рішення Олександрівського районного суду Донецької області № 240/38/19 від 16 травня 2019 року про стягнення аліментів.

У відповіді на запит органу дізнання від 16.10.2024 р. суддя Олександрівського районного суду Донецької області повідомляє, що ОСОБА_8 не отримував копію рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 16 травня 2019 року про стягнення аліментів на утримання дитини, про що свідчить довідка на конверті про причину повернення.

Згідно ч.1ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За приписами Закону Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ст.18).

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей(ч.5ст.26)

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (ст.28).

Постановою старшого державного виконавця Олександрівського районого відділу державної виконавчої служби Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30.01.2020 р. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_8 щомісяця аліментів на користь ОСОБА_9 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, починаючи з 23.01.2019 і до досягнення дитиною повноліття. В резолютивній частині постанови зазначено про направленні її копі на адресу сторін. Адреса боржника зазначена село Новостепанівка Олександрівського району Донецької області, вул. Миру-15. На цю же адресу 20.02.2020 р. на ім`я ОСОБА_8 державним виконавцем направлено листа, в якому боржник попереджається про кримінальну відповідальність за ч.1ст.164 КК України в разі несплати або ухилення від сплати аліментів.

Даних про отримання ОСОБА_8 постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та листа із попередженням про кримінальну відповідальність за ухиляння від сплати аліментів в матеріалах провадження немає.

За довідкою-розрахунком за №9785 від 30.10.2024 р. по вересень 2024 р. включно за божником ОСОБА_8 мається заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_9 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_10 в сумі 195485,77 грн.

Обвинувачений ОСОБА_8 в суді показав, що він не заперечує, що його зазначено як батька в свідоцтві про народження дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої є ОСОБА_9 . На час народження дитини він та потерпіла ОСОБА_12 мешкали у селищі Новгородське міста Торецьку (Дзержинську). Через 2 місяця після народження дитини потерпіла залишила його і разом із дитиною уїхала, куди саме йому було не відомо. З початком повномасштабної війни у 2022 році він разом із матір`ю із м. Торецька переїхав у село Новостепанівка Олександрівського району Донецької області. Того ж року, коли саме він не пам`ятає, від дільничного інспектора він дізнався, що на нього подали заяву про стягнення аліментів. В 2022 р. він виїздив з Новостепанівки і 2 роки жив в інших місцях. Коли повернувся в село у 2024 р., то дільничний інспектор повідомив, що його притягають до кримінальної відповідальності за несплату аліментів, і відвів його до слідчого, який ознайомив його із рішенням суду про стягнення з нього аліментів на користь потерпілої.

Він дійсно зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Але цей будинок було продано без оформлення його родиною у 2007 році, але він не виписався з цього будинку. З того часу в будинку ніхто не живе. Зараз він мешкає по АДРЕСА_2 , цей будинок належав його бабусі по лінії батька. Бабусі та батька уже немає в живих. Чи хтось успадкував цей будинок, йому не відомо.

Аналогічні показання дала в суді свідок ОСОБА_11 , мати обвинуваченого, зазначивши, що от когось у 2022 році вони узнали, що з сина стягнуті аліменти.

Потерпіла ОСОБА_12 показала, що коли вона познайомилась з ОСОБА_8 , то вже на той час була вагітна. Разом з ОСОБА_8 переїхала до м. Дзержинська. Там вона народила доньку. ОСОБА_8 дав згоду, щоб записати дитину на себе, оскільки збирались разом жити. Він надав згоду добровільно, шлюб не реєстрували. Прожили разом 1,5-2 місяці та розлучились, вона поїхала назад, зв`язки перервалися. Хотіли примиритись, але більше не проживали разом. Вона його просила, щоб він відмовився офіційно від дитини, оскільки, він не приймав участі у вихованні доньки. ОСОБА_8 не погодився, зник, тому вона вирішили подати на аліменти. Більше вони не спілкувалися. Вона декілька раз говорила йому, що подала документи на стягнення аліментів. Рішенням суду було стягнуто з ОСОБА_8 аліменти на утримання доньки. ОСОБА_8 сказав, що це не його дитина, тому він платити нічого не буде. Після суду вона пересилала його родичам виконавчий лист. З моменту рішення суду ОСОБА_8 аліменти не сплачував, та нічим не допомагав. Вона з ним не бачилась та не спілкувались.

Свідок ОСОБА_13 показала, що вона працює головним державним виконавцем Олександрівського відділу ДВС. Обвинуваченого не знає. У них на виконанні перебуває виконавчий лист відносно ОСОБА_8 щодо сплати ним аліментів. Виконавче провадження відкрито з 30.01.2020 року. Усі документи після відкриття направлялися сторонам виконавчого провадження. Ними були додержані вимоги ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто, постанову про відкриття виконавчого провадження боржнику і стягувачу було направлено рекомендованим листом за адресами, вказаними у виконавчому документі. Надалі всі наступні документи направлялись простою поштою: попередження, роз`яснення, виклики. Адреса боржника, зазначена у виконавчому документі: АДРЕСА_1 . Інших відомостей, щодо інших адрес боржника, у них немає. Все направлялось за цією адресою. До них зверталась стягувачка, періодично брала довідки, щодо не отримання аліментів, для надання їх у подальшому до Управління соціального захисту для отримання допомоги, та претензій ніяких вона не пред`являла. Відомостей, щодо зміни у боржника адреси чи номера телефону стягувачка не надавала. Сам боржник також до них не з`являвся. Навіть, коли було здійснено арешт коштів, боржник ОСОБА_8 до них не звернувся. Особисті виклики боржника робили неодноразово. Вона, як головний державний виконавець, ще наприкінці 2020 року спілкувалась по телефону зі старостою села Новостепанівка, відносно перебування чи не перебування боржника за цим місцем знаходження, і у телефонному режимі староста відповіла, що можливо він не перебуває за цією адресою, але це не точно. Офіційної відповіді у них немає.

Єдиний лист, який було направлено рекомендованою кореспонденцією боржнику ОСОБА_8 , це лист із постановою про відкриття виконавчого провадження. Але у них немає відомостей, чи отримував даний лист боржник, чи ні. Вони відправляли належним чином лист про відкриття на ту адресу, що зазначена у виконавчому листі. Зазвичай, лист повертається із відміткою, але у даному виконавчому провадженні немає такої відмітки, чи отримав він лист чи не отримав. У них на виконанні знаходиться виконавче провадження щодо несплати аліментів боржника з 2020 року, та вона не пам`ятає, щоб протягом усього часу боржник з`явився до виконавчої служби. Вони боржника викликали, та попереджали, у них є тимчасові обмеження у разі заборгованості, та кримінальна відповідальність, але про все це повідомляли його простою кореспонденцією. У разі не знаходження боржника, ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено розшук боржника за заявою стягувача, але вона таку заяву не писала. Самостійно вони також не зверталися з такою заявою.

Вона, як державний виконавець, жодного разу не бачила боржника, не спілкувалась з ним, вона достеменно не може сказати, що ОСОБА_8 отримав постанову про відкриття виконавчого провадження. Може лише сказати, що постанова була направлена рекомендованим листом, а чи він її отримав цього вона не може підтвердити. У документах є Трекінг поштових відправлень, але вона не перевіряла, чи надходило це повідомлення до адресата, та на даний час вона цього не знає.

Аналізуючи вказані фактичні дані колегія суддів вважає, що в ході судового розгляду не було спростовано твердження обвинуваченого про те, що йому до відкриття даного кримінального провадження достеменно не було відомо про існування рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 16 травня 2019 року про стягнення с нього аліментів на утримання дитини на користь потерпілої ОСОБА_12 . Навпаки, такі твердження обвинуваченого підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_11 . В ході судового розгляду

встановлено, що на момент прийняття рішення суду про стягнення аліментів с ОСОБА_8 і до теперішнього часу останній не проживав за адресою АДРЕСА_1 . Цей факт крім пояснень обвинуваченого та його матері підтверджується тим, що

?в позивній заяві про стягнення аліментів потерпіла зазначила лише місце реєстрації ОСОБА_8 , вказавши, що фактичне місце мешкання невідоме;

?судові повістки, а також рішення суду не були вручені боржнику за місцем його реєстрації,

?за повідомленням старостата помічнику судді за місцем реєстрації ОСОБА_8 та на теріторіі старостата не проживає

?показаннями свідка ОСОБА_13 про відсутність даних про вручення боржнику ОСОБА_8 документів, пов`язаних із виконавчим провадженням, направлених за місцем його реєстрації,

?оголошенням ОСОБА_8 підозри у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КК України та здійснення його допиту в якості підозрюваного 27.11.24 р.

В той же час, твердження потерпілої про те, що обвинуваченому було відомо про ухвалене судове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, і вона передавала йому та його родичам виконавчий лист за вказаним рішенням, нічим об`єктивно не підтверджуються, а навпаки спростовуються сукупністю наведених вище доказів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції надав належну оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та прийняв обгрунтоване та законне рішення по суті провадження.

Оскільки, в ході судового розгляду не було доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_8 було достовірно відомо про його обов`язок сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини за рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 16 травня 2019 року, тому відсутні підстави вважати, що він умисно злісно ухилявся від сплати зазначених платежів. А відтак місцевий суд прийшов до обгрунтованого висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_8 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Твердження прокурора, що згідно показань обвинуваченого та його матері, ОСОБА_11 , про те, що їм з 2022 року було відоме про наявність судового рішення про стягнення аліментів, а тому слід вважати доведеним факт обізнаності обвинуваченого про його обов`язок сплати аліментів за рішенням суду, колегія суддів не вважає слушним, оскільки обвинувачений та його матір зазначали, що лише чули, що є рішення суду про стягнення аліментів, проте ні копії рішення суду, ні виконавчого листа та документів, пов`язаних із виконанням судового рішення про стягнення аліментів, ОСОБА_8 не отримував, що підтверджується вище зазначеними доказами.

Посилання прокурора на те, що неотримання обвинуваченим повідомлень від виконавчої служби про наявність провадження про стягнення аліментів не звільняла ОСОБА_11 від сплати аліментів на утримання дитини, колегія суддів вважає хибними, оскільки, як зазначено вище, якщо обвинуваченому не було відомо про рішення суду про стягнення с нього аліментів, то стверджувати, що він злісно ухилявся від їх сплати немає підстав.

Посилання прокурора на положення Закону Про виконавчу службу про те, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, і це є підтвердженням того, що слід визнати, що обвинувачений був повідомлений про обов`язок зі сплати аліментів, колегія суддів не вважає слушним, оскільки зазначений припис закону Про виконавчу службу носить формальний характер і не вирішує питання про дійсну, фактичну обізнаність боржника про наявність конкретного рішення суду про стягнення з нього певного розміру аліментів на користь конкретного стягувача на утримання дитини.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що в ході судового розгляду апеляційні доводи прокурора не знайшли свого підтвердження. А відтак апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, підстави для скасування оскарженого вироку суду 1-ї інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 404-419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Олександрівського районного суду Донецької області від 21 лютого 2025 року, яким ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та виправдано за п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4