Провадження № 11-кп/4823/539/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено подання фахівця 2 категорії Деснянського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чернігова, мешканця АДРЕСА_1 .

Направлено засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання в місця визначені для відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2023 року за ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1 КК України.

В обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, що засуджений ОСОБА_8 на шлях виправлення не став, за період відбування іспитового строку систематично вчиняв адміністративні правопорушення, за які був притягнутий до адміністративної відповідальності, останньому надавалась можливість стати на шлях виправлення, якою він не скористався, та скоїв ще три адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 130, ч.5 ст. 126, ч.5 ст. 121 КУпАП, а також враховуючи особу засудженого, який неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, суд вважає, що поведінка останнього свідчить про небажання стати на шлях виправлення і виправлення того можливо лише шляхом скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування призначеного судом покарання.

Не погодившись з рішенням суду захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні подання Деснянського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що засуджений в період іспитового строку виконував покладені на нього судом обов`язки жодних випадків неявки для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації не допускав. Інших порушень, що свідчили б про умисне невиконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, які б свідчили про його небажання стати на шлях виправлення, в судовому засіданні не встановлено. Вказує, що ОСОБА_8 є учасником бойових дій, під час проходження служби отримав не менше п`яти контузій, після чого стан його здоров`я дуже погіршився. Зазначає, що автомобіль на якому він працює це єдине джерело його доходу, а вчинені ним адміністративні правопорушення не є такими, що призвели до тяжких наслідків.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_7 та його підзахисного ОСОБА_8 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги та просив рішення місцевого суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Справа, яку розглянув місцевий суд, стосується виконання вироку. У відповідності до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду судове рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 даним вимогам повністю відповідає, а доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують.

Судом встановлено, що вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2023 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1 КК України і призначено йому покарання за ч.1 ст. 309 КК України 1 (один) рік обмеження волі; за ч.1 ст. 263 КК України 3 (три) роки позбавлення волі; за ч.1 ст. 263-1 КК України 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі; та згідно ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

15 квітня 2024 року засуджений ОСОБА_8 уповноваженим органом з питань пробації був ознайомлений із порядком та умовами відбування іспитового строку та йому було роз`яснено покладені на нього судом обов`язки.

Постановою фахівця 2 категорії Деснянського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_9 , про встановлення днів явки на реєстрацію від 15 квітня 2024 року, засудженому ОСОБА_8 було встановлено дні явки до уповноваженого органу пробації: другий вівторок кожного місяця. З даною постановою засуджений був ознайомлений під розпис 15.04.2024 року.

У період звільнення від призначеного покарання з випробуванням засуджений ОСОБА_8 систематично скоював адміністративні правопорушення, передбачені ч.4 ст. 126, ч.5 ст. 121, ст. 125, ч.3 ст. 130 КУпАП, за які був притягнутий до адміністративної відповідальності. За систематичне скоєння адміністративних правопорушень, ОСОБА_8 13.08.2024 було письмово попереджено про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання (особова справа т-1 а/с 96).

19.09.2024 Деснянський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській області звертався до Деснянського районного суду м. Чернігова з поданнями про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування покарання.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.10.2024 року у задоволенні подання було відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_8 на шлях виправлення не став, та продовжив порушувати порядок та умови звільнення з випробуванням, а саме, систематично скоював адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 130 КУпАП, ч.5 ст. 126 КУпАП та ч.5 ст. 121 КУпАП, за які був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладанням адміністративного стягнення.

За систематичне порушення порядку та умов звільнення з випробуванням, ОСОБА_8 11.02.2025 надав письмові пояснення уповноваженому органу з питань пробації та його було попереджено про направлення подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання.

21.02.2025 року уповноважений орган з питань пробації звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_10 для відбування призначеного покарання.

Враховуючи вказані факти, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що дії засудженого свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, у зв`язку з чим задовольнив клопотання представника органу з питань пробації.

Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно роз`яснень, викладених в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року вбачається, що згідно з ч.2 ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. При розгляді подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні уповноваженого органу пробації, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення; можливість скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

За приписами п.8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Частиною першою статті 539 КПК України встановлено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

За правилами пункту третього частини другої статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Частина 3 цієї статті вказує на те, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Як встановив суд, незважаючи на роз`яснення засудженому ОСОБА_8 наслідків, у разі невиконання ним покладених обов`язків, останній на шлях виправлення не став та систематично вчиняв правопорушення, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Відповідно до матеріалів справи, відносно громадянина ОСОБА_8 01.05.2024 року були складені адміністративні протоколи за ч.4 ст. 126 КУпАП та за ч.2 ст. 130 КУпАП. Також були складені протоколи 30.05.2024 року за ч.3 ст. 130 КУпАП, ч.1 ст. 122-2 КУпАП, ч.5 ст. 126 КУпАП, ч.5 ст. 121 КУпАП.

Із засудженим регулярно проводились індивідуальні профілактичні бесіди, роз`яснено вимоги ч.3 ст.166 КВК України, більш того 19.09.2024 року Деснянський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській області звертався до Деснянського районного суду м. Чернігова з поданнями про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування покарання, але ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.10.2024 року у задоволенні подання було відмовлено.

Проте, як вбачається з особової справи засудженого, відносно ОСОБА_8 протягом 4 кварталу 2024 року було складено 3 адміністративних протоколи, а саме 30.11.2024 року за ч.5 ст. 126 КУпАП, 30.11.2024 року за ч.3 ст. 130 КУпАП, 30.11.2024 року за ч.1 ст. 121 КУпАП, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення.

Вищенаведене свідчить про невиконання ОСОБА_8 згідно ч.4 ст.166 КВК України, обов`язків, покладених на нього судом, а тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки прямо суперечать дослідженим матеріалам судового провадження та особової справи засудженого, що і було встановлено судом першої інстанції.

На переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду судового рішення щодо ОСОБА_8 , тому апеляційний суд дійшов висновку про залишення даної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали - без змін, оскільки судом достеменно встановлено, що засуджений в період іспитового строку неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, що свідчить про відсутність готовності до самокерованої соціально-правомірної поведінки та про небажання стати на шлях виправлення без ізоляції від суспільства, а тому наявні всі підстави для скасування звільнення від відбування покарання і направлення ОСОБА_8 для відбування покарання у виді позбавлення волі відповідно до вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2023 року.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 травня 2025 року, якою задоволено подання фахівця 2 категорії Деснянського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання, відносно ОСОБА_8 , засудженого вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2023 року без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4