ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря судового

засідання ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8

ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10

ОСОБА_11

потерпілої ОСОБА_12

представника потерпілої ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні (у режимі відеоконференції) кримінальне провадження №0000121 від 14.07.2022 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_13 , прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ставчани Кіцманського району Чернівецької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працевлаштованого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п. 1, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.1 ст.357, ч.5 ст.361, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ставчани Кіцманського району Чернівецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п. 1, 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України,-

__________________________________________________________________________

ЄУНСС: 718/2986/22 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_14

Провадження №11-кп/822/148/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.

Вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187; п.1,6,12 ч.2 ст.115; ч.1 ст.357; ч.5 ст.361; ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання:

- за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком 12 років з конфіскацією майна;

- за п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком 15 років з конфіскацією майна;

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік;

- за ч.5 ст.361 КК України у виді позбавлення волі строком 10 років з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням, ремонтом та обслуговуванням інформаційних та комутаційних мереж та їх систем строком 3 роки;

- за ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточно призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією майна та позбавлення права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням, ремонтом та обслуговуванням інформаційних та комутаційних мереж та їх систем строком 3 роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 встановлено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано у строк покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з дня його затримання з 15.07.2022 року до дня набрання вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор».

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187; п.1,6,12 ч.2 ст.115 КК України та призначено покарання:

- за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією майна;

- за п.1,6,12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією майна;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі строком 15 років з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 встановлено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано у строк покарання ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з дня його затримання з 15.07.2022 року до дня набрання вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор».

За обставин, детально викладених у вироку суду, у період часу з обіду 09.07.2022 по 01:20 год. 12.07.2022 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прибули до домогосподарства АДРЕСА_1 з метою вчинення крадіжки. Через незачинене вікно веранди ОСОБА_9 , за допомогою ОСОБА_8 , проник в будинок та зсередини відчинив вхідні двері, тим самим надав ОСОБА_8 доступ до приміщення.

В цей час в будинку АДРЕСА_1 відпочивали власники ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які є особами похилого віку.

На шум до веранди вийшов ОСОБА_15 . Побачивши ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вирішили вчинити розбійний напад на ОСОБА_15 , після чого заволодіти майном.

Так, ОСОБА_9 , знаходячись всередині вказаного будинку, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та реалізуючи спільний з останнім злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_15 , діючи в умовах воєнного стану, знаходячись навпроти ОСОБА_15 відкрито напав на нього та умисно наніс потерпілому один удар по голові обухом сокири, яку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заздалегідь взяли з собою, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент спричинення, від яких той впав на підлогу у веранді будинку.

Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на заволодіння майном, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 увійшли до спальної кімнати, в якій на той час перебувала ОСОБА_16 , та, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, демонструючи ОСОБА_16 сокиру, стали вимагати передати їм грошові кошти та золоті вироби. Під впливом погроз застосування насильства потерпіла ОСОБА_16 вказала на сумку на газовому опалювальному конвекторі, з якої ОСОБА_8 відкрито заволодів грошовими коштами у розмірі 13000,00 гривень.

Після цього ОСОБА_8 забрав від ОСОБА_9 сокиру та пішов до веранди, де лежав ОСОБА_15 . Підійшовши до останнього, для власного переконання щодо позбавлення життя ОСОБА_15 , умисно наніс йому один удар обуховою частиною сокири по голові.

Спільними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_15 були спричинені тілесні ушкодження, які за ознакою «небезпека для життя» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті.

Смерть ОСОБА_15 настала від набряку та набухання речовини головного мозку, що розвинулась як ускладнення відкритого перелому кісток склепіння черепа із забоєм речовини головного мозку.

Надалі ОСОБА_8 повернувся до спальні, де знаходилася ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , який продовжував обшукувати кімнату. В цей час ОСОБА_16 стала погрожувати, що викличе поліцію, хапати ОСОБА_8 за одяг, на що ОСОБА_8 штовхнув ОСОБА_16 і та впала на підлогу. Тоді ж, ОСОБА_8 передав ОСОБА_9 сокиру, і той продовжуючи спільний злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи при цьому характер своїх дій, наніс смертельний удар обуховою частиною сокири в область голови потерпілій ОСОБА_16 , спричинивши ОСОБА_16 тілесні ушкодження, які за ознакою «небезпека для життя» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті.

Смерть ОСОБА_16 настала від відкритого перелому кісток основи та склепіння черепа з руйнуванням речовини головного мозку.

Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заволоділи мобільним телефоном ОСОБА_16 марки «Samsung» модель «А 10s» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , об`ємом пам`яті 32 Gb, вартістю 2433,00 грн, банківською карткою АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_3 та разом з викраденим майном покинули місце вчинення злочину, завдавши таким чином ОСОБА_16 та ОСОБА_15 матеріальної шкоди на загальну суму 15433,00 грн.

Крім того, у період часу з обіду 09.07.2022 по 01:20 год. 12.07.2022 ОСОБА_8 , перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_1 , після вчинення спільно з ОСОБА_9 під час вчинення розбійного нападу та умисного вбивства ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , в одній з кімнат будинку знайшов належну ОСОБА_16 банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_3 , яка є офіційним документом, після чого діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння за допомогою банківської картки грошовими коштами, які знаходяться на банківському рахунку, викрав вищевказану банківську картку, якою в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, ОСОБА_8 після скоєння спільно з ОСОБА_9 розбійного нападу, умисного вбивства ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також викрадення банківської картки ОСОБА_16 , 12.07.2022, о 01:54:11 год., знаходячись в с. Ставчани Чернівецького району Чернівецької області, використовуючи викрадений мобільний телефон ОСОБА_16 , в якому був встановлений фінансовий мобільний номер телефону ОСОБА_16 в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_4 , а також викрадену банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_3 , шляхом використання функції на ресурсі он-лайн банкінгу «Ощад 24/7», діючи умисно, з метою отримання доступу до банківського рахунку ОСОБА_16 під час дії воєнного стану здійснив відновлення паролю до он-лайн банкінгу, що передбачає введення номеру картки, який внесений до облікового запису ОСОБА_16 НОМЕР_7, а також строку дії картки та СVV-коду від неї, здійснив підтвердження, використовуючи вищевказаний фінансовий мобільний номер телефону, змінив пароль входу до облікового запису ОСОБА_16 на ресурсі он-лайн банкінгу «Ощад 24/7», тим, самим отримав несанкціонований доступ до облікового запису ОСОБА_16 , що призвело до витоку інформації та її блокування.

Він же, після цього, 12.07.2022 о 02:11:10 год., о 02:52:36 год., о 02:56:25 год., о 09:05:06 год, о 09:16:23 год., о 09:41:58 год., використовуючи мобільний телефон ОСОБА_16 марки «Samsung» модель «А10s» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому був встановлений фінансовий мобільний номер телефону ОСОБА_16 в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_4 , умисно повторно, під час дії воєнного стану здійснював входи до облікового запису в сервісі он-лайн банкінгу «Ощад 24/7» ОСОБА_16 , тобто отримував несанкціонований доступ до облікового запису ОСОБА_16 , що призвело до витоку інформації та її блокування.

Крім того, отримавши несанкціонований доступ в сервісі он-лайн банкінгу «Ощад 24/7» до облікового запису ОСОБА_16 та переконавшись що на фінансовому рахунку ОСОБА_16 наявні грошові кошти в сумі 13753,24 грн, у ОСОБА_8 виник умисел на заволодіння вказаними грошовими коштами ОСОБА_16 . Так, 12.07.2022, в період часу з 01:55:17 год. по 09:47:10 год. ОСОБА_8 , здійснюючи входи за зміненим ним паролем до облікового запису в сервісі он-лайн банкінгу «Ощад 24/7 ОСОБА_16 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, повторно, в умовах воєнного стану здійснював переказ грошових коштів ОСОБА_16 із банківської карти № НОМЕР_3 на власну банківську картку № НОМЕР_5 , а також поповнення рахунку свого мобільного номера НОМЕР_6 , як дані транзакції були відхилені системою он-лайн банкінгу «Ощад 24/7».

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 , які полягали у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за кваліфікуючими ознаками: вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану, кваліфіковані, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Умисні дії ОСОБА_8 , які полягали в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (умисному вбивстві), за кваліфікуючими ознаками: умисне вбивство двох осіб, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб кваліфіковані за п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Умисні дії ОСОБА_8 , які полягали у викраденні офіційного документу з корисливих мотивів, кваліфіковані за ч.1 ст.357 КК України.

Умисні дії ОСОБА_8 , які полягали у несанкціонованому втручанні до інформаційної (автоматизованої) системи, що призвело до витоку інформації та її блокування, вчиненого під час дії воєнного стану, а також у несанкціонованому втручанні до інформаційної (автоматизованої) системи, що призвело до витоку інформації та її блокування, вчиненого повторно, під час дії воєнного стану, кваліфіковані за ч.5 ст.361 КК України.

Умисні дії ОСОБА_8 , які полягали у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.4 КК України.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_9 , які полягали у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за кваліфікуючими ознаками: вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану, кваліфіковані, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Умисні дії ОСОБА_9 , які полягали в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (умисному вбивстві), за кваліфікуючими ознаками: умисне вбивство двох осіб, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб кваліфіковані за п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_9 , представник потерпілої ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_13 та прокурор Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати вирок та закрити провадження щодо нього у зв`язку із встановленням відсутності в його діях складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Зазначає, що дослідженими по справі доказами не підтверджується вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Вказує, що в основу обвинувачення покладено слідчий експеримент від 15.07.2022 року за участю його брата ОСОБА_8 , однак останній неодноразово повідомляв, що відносно нього чинилося психологічне та фізичне насильство під час проведення слідчого експерименту.

Також посилається на показання допитаних у суді першої інстанції свідків, які підтвердили, що в період часу з обіду 09.07.2022 року по 01:20 год. 12.07.2022 ОСОБА_9 перебував з ними. Жоден свідок не вказав, що в цей період часу ОСОБА_9 спілкувався чи зустрічався із своїм братом ОСОБА_8 . Усім свідкам було відомо, що у нього був конфлікт із братом, і певний час вони разом не проживали.

Також вказує, що ОСОБА_8 , відповідно до наданих показів, всі кримінальні правопорушення вчинив самостійно, та всі дії відбулися з суботи на неділю з 9 на 10 липня 2022 року.

Вказане, за твердженням обвинуваченого, підтверджується і висновком експерта, відповідно до якого смерть ОСОБА_16 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Звертає увагу, що свідок ОСОБА_17 у своїх показаннях підтвердила, що ОСОБА_9 до 2 години ночі з 09 на 10 липня перебував у неї.

Вказує, що на рукавичках, які були виявлені під час огляду місця події крові потерпілих не виявлено, а виявлено ДНК профіль, який збігається з його генетичними ознаками по букальному епітелію. Рукавички були знайдені в кінці вулиці і не можуть мати жодного відношення до доказів. Наявність на них ДНК ОСОБА_9 може свідчити, що він використовував їх у господарстві.

Зазначає, що під час слідчого експерименту та в залі суду ОСОБА_8 повідомив, що після вчиненого злочину він сам повернувся додому та спалив одяг і рукавиці, а сокиру сховав у сараї.

Також посилається на те, що ОСОБА_8 повністю визнав вину щодо вбивства двох осіб та не заперечує використання під час цього рукавиць, вказав, що був у неприязних відносинах з братом та не спілкувався з ним близько 2 тижнів, у цей час проживав у свідка ОСОБА_18 .

Зазначає, що з протоколу про дослідження інформації, отриманої при проведенні НСРД у виді аудіо-контролю 17.11.2022 року не вбачається жодних доказів щодо вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень, суть розмови зводилась до того чи визнавати ОСОБА_8 вину.

Таким чином, вважає обвинувачення виключно припущенням, яке не підтверджується жодними доказами.

Представник потерпілої у своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок та призначити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання за інкриміновані їм кримінальні правопорушення у виді довічного позбавлення волі.

Просить стягнути з обвинувачених матеріальну шкоду в розмірі 72420 грн, моральну шкоду в розмірі 250000 грн та витрати на правничу допомогу 15200 грн.

Вважає призначене покарання обвинуваченим надто м`яким та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винних.

Щодо заявленого цивільного позову вказує, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_12 визнана потерпілою на стадії досудового розслідування та понесла моральні страждання та матеріальні витрати, а також є спадкоємицею її брата ОСОБА_15 .

Нею були здійснені витрати на поховання ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у сумі 72 420 грн.

Кримінальним правопорушенням завдана матеріальна шкода в розмірі 13 000 грн. та викрадено мобільний телефон вартістю 2433 грн.

Також нею понесені витрати на правничу допомогу як у першій інстанції так і для написання апеляційної скарги.

Прокурор у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок в частині призначення покарання та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнати винними в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях та призначити на підставі ст. 70 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією майна. ОСОБА_8 призначити додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною з наданням, ремонтом та обслуговуванням електронних, інформаційних та комутаційних мереж і їх систем на 3 роки.

Не заперечуючи правової кваліфікації дій обвинувачених, доведеності їх вини у вчиненні інкримінованих кожному з ним кримінальних правопорушень, вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного основного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених через м`якість.

Вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки та не врахував, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили кримінальні правопорушення, серед яких є злочини, що відносяться до категорії особливо тяжких проти життя, здоров`я та власності особи, невиправним наслідком яких стала смерть двох людей, поведінку обвинувачених, які будучи фізично здоровими молодими чоловіками міцної статури, не вважаючи життя людини найвищою цінністю, безжально холоднокровно вбили людей похилого віку, а після вбивства заволоділи їх майном, чим поставили життя нижче своїх корисливих бажань.

Зазначає, що в обвинуваченого ОСОБА_8 намір на заволодіння чужим майном виник ще перед входом до помешкання потерпілих, і навіть після того як обвинувачені були викриті в будинку потерпілим ОСОБА_15 , якому на момент вбивства було 83 роки та потерпілою, якій було 80 років, та які об`єктивно не могли чинити опору, маючи можливості безперешкодно покинути приміщення, не припинили реалізовувати свій злочинний намір на вбивство, не надали допомогти потерпілим, чим продемонстрували повну байдужість до наслідків.

Така поведінка на думку апелянта свідчить про високий ступінь суспільної небезпеки кожного з обвинувачених.

Звертає увагу, що після вчинених кримінальних правопорушень ОСОБА_8 та ОСОБА_9 незважаючи на беззаперечні докази їх вини, не висловили щирого осуду своєї поведінки, не попросили вибачення у потерпілої, з метою введення суду в оману та уникнення справедливого покарання надавали неправдиві показання щодо непричетності ОСОБА_9 до вчинених злочинів.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_10 підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, просили її задовольнити, заперечили проти задоволення апеляційних скарг прокурора та представника потерпілої.

Прокурор та потерпіла підтримали свої апеляційні скарги, просили їх задовольнити, заперечивши проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_8 надіслав письмове клопотання на адресу апеляційного суду, в якому просив залишити вирок суду без змін.

Мотиви суду та обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників апеляційного провадження щодо поданих апеляційних скарг, дослідивши докази у кримінальному провадженні в обсязі, погодженому сторонами кримінального провадження, заслухавши учасників апеляційного провадження в судових дебатах, надавши обвинуваченим останнє слово, колегія суддів дійшла наступного.

Апеляційним судом встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_19 від 15.03.2022 №133/2022, від 21.04.2022 №2212-IX, від 22.05.2022 №2263-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні, зокрема з 25.05.2022 строком на 90 діб.

У період часу з обіду 09 липня 2022 року по 01 год 20 хв 12 липня 2022 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прибули до домогосподарства АДРЕСА_1 з метою вчинення крадіжки.

Через незачинене вікно веранди ОСОБА_9 , за допомогою ОСОБА_8 , проник в будинок та зсередини відчинив вхідні двері, тим самим надав ОСОБА_8 доступ до приміщення.

В цей час в будинку АДРЕСА_1 відпочивали власники ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , які є особами похилого віку.

На шум до веранди вийшов ОСОБА_15 . Побачивши ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вирішили вчинити розбійний напад на ОСОБА_15 , після чого заволодіти майном.

ОСОБА_9 , знаходячись в середині будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та реалізуючи спільний з останнім злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_15 , діючи в умовах воєнного стану, знаходячись навпроти ОСОБА_15 відкрито напав на нього та умисно наніс потерпілому один удар по голові обухом сокири, яку ОСОБА_8 , ОСОБА_9 заздалегідь взяли з собою, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент спричинення, від яких той впав на підлогу у веранді.

Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на заволодінням майном, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 увійшли до спальної кімнати, в якій на той час перебувала ОСОБА_16 , та, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, демонструючи ОСОБА_16 сокиру, стали вимагати передати їм грошові кошти та золоті вироби.

Під впливом погроз застосування насильства потерпіла ОСОБА_16 вказала на сумку на газовому опалювальному конвекторі, з якої ОСОБА_8 відкрито заволодів грошовими коштами у розмірі 13000,00 гривень.

Після цього ОСОБА_8 забрав від ОСОБА_9 сокиру та пішов до веранди, де лежав ОСОБА_15 . Підійшовши до останнього, для власного переконання щодо позбавлення життя ОСОБА_15 , умисно наніс йому один удар обуховою частиною сокири по голові.

Спільними діями ОСОБА_9 , ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_15 були спричинені тілесні ушкодження: синець розташований у правій параорбітальній ділянці на верхній та нижній повіках, із вираженим набряком; крововилив на тілі язика по центру, ближче до кінчика; рану трикутної форми, яка розташовується в тім`яній ділянці в передній частині по серединній лінії в проекції сагітального шва; рану в тім`яній ділянці в середньо-задній частині, по серединній лінії (проекція сагітального шва) на відстані 4,0 см від попередньої, у вигляді рівнооберненого трикутника; злам кісток склепіння черепа; крововиливи темно-червоного кольору в обох лобних долях головного мозку; забій речовини головного мозку в правій гемісфері головного мозку, які за ознакою "небезпека для життя" відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті; смерть ОСОБА_15 настала від набряку та набухання речовини головного мозку, що розвинулась як ускладнення відкритого перелому кісток склепіння черепа із забоєм речовини головного мозку.

Надалі ОСОБА_8 повернувся до спальні, де знаходилася ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , який продовжував обшукувати кімнату. В цей час ОСОБА_16 стала погрожувати, що викличе поліцію, хапати ОСОБА_8 за одяг, на що ОСОБА_8 штовхнув ОСОБА_16 і та впала на підлогу. Тоді ж, ОСОБА_8 передав ОСОБА_9 сокиру, і той продовжуючи спільний злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи при цьому характер своїх дій, наніс смертельний удар обуховою частиною сокири в область голови потерпілій ОСОБА_16 , спричинивши ОСОБА_16 тілесні ушкодження: рану в правій лобно-скроневій ділянці; крововилив у волосисту частину голови з боку її внутрішньої поверхні, лобно-тім`яно-скроневу ділянку справа; перелом кісток основи та склепіння черепу в лобно-скроневій ділянці справа, які за ознакою «небезпека для життя» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті; смерть ОСОБА_16 настала від відкритого перелому кісток основи та склепіння черепа з руйнуванням речовини головного мозку.

Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заволоділи мобільним телефоном ОСОБА_16 марки «Samsung» модель «А 10s» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , об`ємом пам`яті 32 Gb, вартістю 2433,00 грн, банківською карткою АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_3 та разом з викраденим майном покинули місце вчинення злочину, завдавши таким чином ОСОБА_16 та ОСОБА_15 матеріальної шкоди на загальну суму 15433,00 грн.

Крім того, у період часу з обіду 09 липня 2022 року по 01 год 20 хв 12 липня 2022 року ОСОБА_8 , перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_1 , після вчинення спільно з ОСОБА_9 під час вчинення розбійного нападу та умисного вбивства ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , в одній з кімнат будинку знайшов належну ОСОБА_16 банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_3 , яка відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є офіційним документом, після чого діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння за допомогою банківської картки грошовими коштами, які знаходяться на банківському рахунку, викрав вищевказану банківську картку, якою в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, ОСОБА_8 після скоєння спільно з ОСОБА_9 розбійного нападу, умисного вбивства ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також викрадення банківської картки ОСОБА_16 , 12 липня 2022 року, о 01:54:11 год., знаходячись в с. Ставчани Чернівецького району Чернівецької області, використовуючи мобільний телефон ОСОБА_16 марки «Samsung» модель «А 10s» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому був встановлений фінансовий мобільний номер телефону ОСОБА_16 в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_4 , а також викрадену банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_3 , шляхом використання функції на ресурсі он-лайн банкінгу «Ощад 24/7» https://online.oschadbank.ua/, діючи умисно, з метою отримання доступу до банківського рахунку ОСОБА_16 під час дії воєнного стану здійснив відновлення паролю до он-лайн банкінгу, що передбачає введення номеру картки, який внесений до облікового запису ОСОБА_16 НОМЕР_7, а також строку дії картки та СVV-коду від неї, здійснив підтвердження, використовуючи вищевказаний фінансовий мобільний номер телефону, змінив пароль входу до облікового запису ОСОБА_16 на ресурсі он-лайн банкінгу «Ощад 24/7», тим, самим отримав несанкціонований доступ до облікового запису ОСОБА_16 , що призвело до витоку інформації та її блокування.

ОСОБА_8 після скоєння спільно з ОСОБА_9 розбійного нападу, умисного вбивства ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також викрадення банківської картки ОСОБА_16 , 12 липня 2022 року о 02:11:10 год., знаходячись в с. Ставчани Чернівецького району Чернівецької області, використовуючи мобільний телефон ОСОБА_16 марки «Samsung» модель «А 10s» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому був встановлений фінансовий мобільний номер телефону ОСОБА_16 в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_4 , умисно повторно, під час дії воєнного стану здійснив вхід до облікового запису в сервісі он-лайн банкінгу «Ощад 24/7» https://online.oschadbank.ua/ ОСОБА_16 , тобто отримав несанкціонований доступ до облікового запису ОСОБА_16 , що призвело до витоку інформації та її блокування.

Він же, після скоєння спільно з ОСОБА_9 розбійного нападу, умисного вбивства ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також викрадення банківської картки ОСОБА_16 , 12 липня 2022 року о 02:52:36 год., знаходячись в с. Ставчани Чернівецького району Чернівецької області, використовуючи мобільний телефон ОСОБА_16 марки «Samsung» модель «А 10s» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому був встановлений фінансовий мобільний номер телефону ОСОБА_16 в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_4 , умисно повторно, під час дії воєнного стану здійснив вхід до облікового запису в сервісі он-лайн банкінгу «Ощад 24/7» https://online.oschadbank.ua/ ОСОБА_16 , тобто отримав несанкціонований доступ до облікового запису ОСОБА_16 , що призвело до витоку інформації та її блокування.

Він же, після скоєння спільно з ОСОБА_9 розбійного нападу, умисного вбивства ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також викрадення банківської картки ОСОБА_16 , 12 липня 2022 року о 02:56:25 год., знаходячись в с. Ставчани Чернівецького району Чернівецької області, використовуючи мобільний телефон ОСОБА_16 марки «Samsung» модель «А 10s» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому був встановлений фінансовий мобільний номер телефону ОСОБА_16 в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_4 , умисно повторно, під час дії воєнного стану здійснив вхід до облікового запису в сервісі он-лайн банкінгу «Ощад 24/7» https://online.oschadbank.ua/ ОСОБА_16 , тобто отримав несанкціонований доступ до облікового запису ОСОБА_16 , що призвело до витоку інформації та її блокування.

Він же, після скоєння спільно з ОСОБА_9 розбійного нападу, умисного вбивства ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також викрадення банківської картки ОСОБА_16 , 12 липня 2022 року о 09:05:06 год., знаходячись в м. Кіцмань Чернівецького району Чернівецької області, використовуючи мобільний телефон ОСОБА_16 марки «Samsung» модель «А 10s» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому був встановлений фінансовий мобільний номер телефону ОСОБА_16 в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_4 , умисно повторно, під час дії воєнного стану здійснив вхід до облікового запису в сервісі он-лайн банкінгу «Ощад 24/7» https://online.oschadbank.ua/ ОСОБА_16 , тобто отримав несанкціонований доступ до облікового запису ОСОБА_16 , що призвело до витоку інформації та її блокування.

Він же, після скоєння спільно з ОСОБА_9 розбійного нападу, умисного вбивства ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також викрадення банківської картки ОСОБА_16 , 12 липня 2022 року о 09:16:23 год., знаходячись в м. Кімань Чернівецького району Чернівецької області, використовуючи мобільний телефон ОСОБА_16 марки «Samsung» модель «А 10s» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому був встановлений фінансовий мобільний номер телефону ОСОБА_16 в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_4 , умисно повторно, під час дії воєнного стану здійснив вхід до облікового запису в сервісі он-лайн банкінгу «Ощад 24/7» https://online.oschadbank.ua/ ОСОБА_16 , тобто отримав несанкціонований доступ до облікового запису ОСОБА_16 , що призвело до витоку інформації та її блокування.

Він же, після скоєння спільно з ОСОБА_9 розбійного нападу, умисного вбивства ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також викрадення банківської картки ОСОБА_16 , 12 липня 2022 року о 09:41:58 год., знаходячись в м. Кімань Чернівецького району Чернівецької області, використовуючи мобільний телефон ОСОБА_16 марки «Samsung» модель «А 10s» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому був встановлений фінансовий мобільний номер телефону ОСОБА_16 в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_4 , умисно повторно, під час дії воєнного стану здійснив вхід до облікового запису в сервісі он-лайн банкінгу «Ощад 24/7» https://online.oschadbank.ua/ ОСОБА_16 , тобто отримав несанкціонований доступ до облікового запису ОСОБА_16 , що призвело до витоку інформації та її блокування.

Крім того, отримавши несанкціонований доступ в сервісі он-лайн банкінгу «Ощад 24/7» https://online.oschadbank.ua/ до облікового запису ОСОБА_16 та переконавшись що на фінансовому рахунку ОСОБА_16 наявні грошові кошти в сумі 13753,24 грн, у ОСОБА_8 виник умисел на заволодіння вказаними грошовими коштами ОСОБА_16 .. Так, 12 липня 2022 року, в період часу з 01:55:17 год. по 09:47:10 год. ОСОБА_8 , здійснюючи входи за зміненим ним паролем до облікового запису в сервісі он-лайн банкінгу «Ощад 24/7» https://online.oschadbank.ua/ ОСОБА_16 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, повторно, в умовах воєнного стану здійснював переказ грошових коштів ОСОБА_16 із банківської карти № НОМЕР_3 на власну банківську картку № НОМЕР_5 , а також поповнення рахунку свого мобільного номера НОМЕР_6 , як дані транзакції були відхилені системою он-лайн банкінгу «Ощад 24/7».

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені:

- ч.4 ст.187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за кваліфікуючими ознаками: вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану;

- п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), за кваліфікуючими ознаками: умисне вбивство двох осіб, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб;

- ч.1 ст.357 КК України - викрадення офіційного документу вчинене з корисливих мотивів;

- ч.5 ст.361 КК України - несанкціоноване втручання до інформаційної (автоматизованої) системи, що призвело до витоку інформації та її блокування, вчинене під час дії воєнного стану, а також несанкціоноване втручання до інформаційної (автоматизованої) системи, що призвело до витоку інформації та її блокування, вчинене повторно, під час дії воєнного стану;

- ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

ОСОБА_9 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені:

- ч.4 ст.187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за кваліфікуючими ознаками: вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану;

- п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), за кваліфікуючими ознаками: умисне вбивство двох осіб, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

За таких обставин, колегія суддів не переглядає вирок суду першої інстанції в частині кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.4 ст.187, п. 1, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.1 ст.357, ч.5 ст.361, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла переконливого висновку, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях за обставин, встановлених у вироку, ґрунтуються на зібраних у кримінальному провадженні та ретельно досліджених судом доказах, є обґрунтованими та належним чином умотивованими.

Обвинувачений ОСОБА_9 як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду свою винуватість не визнав у повному обсязі, заперечив факт перебування на місці вчинення кримінальних правопорушень та причетність до вбивства подружжя ОСОБА_21 .

Незважаючи на позицію обвинуваченого ОСОБА_9 та доводи апеляційної скарги, його вина за ч.4 ст.187, п. 1, 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України підтверджується сукупністю доказів доказами, які безпосередньо досліджені судом першої інстанції та апеляційним судом.

Так, згідно протоколу огляду місця події від 14 липня 2022 року, об`єктом якого було домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 та прилегла територія, слідчим виявлено трупи двох осіб похилого віку чоловічої та жіночої статі (т.1 а.п.129-199).

З дослідженого апеляційним судом протоколу проведення слідчого експерименту від 15.07.2022, за участю ОСОБА_8 та відеозапису до нього вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 у присутності слідчого, захисника, понятих та криміналіста, повідомив обставини подій, які відбулися в ніч з суботи на неділю, тобто з 9 на 10 липня 2022 року.

Так, ОСОБА_8 пояснив, що разом з ОСОБА_9 вони прямували з власного будинку АДРЕСА_2 з метою крадіжки.

З собою взяли сокиру для того, щоб вибити двері, перелізли через паркан домоволодіння АДРЕСА_3 , належного родині ОСОБА_21, бо хвіртка була зачинена.

Знаходячись біля будинку, пересвідчилися, що в ньому нікого нема, погукали, постукали, але їм ніхто не відповів.

ОСОБА_8 допоміг ОСОБА_9 через маленьке вікно веранди проникнути в середину будинку, пояснивши: «хто менший той і ліз».

В подальшому ОСОБА_8 через вікно передав ОСОБА_9 сокиру, щоб той нею відімкнув йому вхідні двері.

Тоді на шум до веранди вийшов ОСОБА_15 . ОСОБА_8 продемонстрував на манекені положення потерпілого, а також розміщення відносно потерпілого ОСОБА_9 та спосіб нанесення ОСОБА_9 удару сокирою в область голови ОСОБА_15 . Вказав, що після того ОСОБА_15 одразу впав на землю.

На шум відреагувала ОСОБА_16 та почала кричати. ОСОБА_8 вказав, що зайшов до кімнати, де була ОСОБА_16 , у цей час забрав сокиру у ОСОБА_9 .

На вимогу ОСОБА_8 ОСОБА_16 вказала на місцезнаходження грошей, які він забрав, суму не знав, бо вони не рахували на місці.

В той час, коли вони з ОСОБА_9 обшукували будинок, ОСОБА_16 сиділа на дивані, і в ході пошуку грошових коштів, вона встала з дивана та почала шарпати ОСОБА_8 за одяг, на що він її відштовхнув, і та впала на спину.

В той час сокира була у ОСОБА_9 , однак ОСОБА_8 її забрав та вийшов на вулицю покурити. Повертаючись в будинок повз ОСОБА_15 , ОСОБА_8 наніс йому удар сокирою (обухом) по голові, вказавши слідчому, що не знає, для чого вдарив.

Після цього ОСОБА_8 увійшов до кімнати, де були ОСОБА_16 та ОСОБА_9 . Потерпіла намагалася піднятися з підлоги, в цей час ОСОБА_9 наніс їй удар обухом сокири по голові, від чого вона впала і затихла.

В подальшому ОСОБА_8 зачинив вікно на веранді, закрив вхідні двері, підперши їх тумбою, та вони з ОСОБА_9 перелізли через паркан і покинули територію домоволодіння подружжя ОСОБА_22 .

Також ОСОБА_8 вказав на місце, де вони з ОСОБА_9 поділили викрадені гроші, та на місце, де він спалив рукавиці, які були на ньому під час вчинення злочину, на місце, де сховав сокиру (т.2 а.п.12-14).

На переконання колегії суддів, детальний та точно відтворений ОСОБА_8 ряд обставин вчинення кримінальних правопорушень у співучасті з ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту поза розумним сумнівом свідчать про причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п. 1, 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, та правдивість його показань.

Варто також звернути увагу на встановлений спосіб проникнення в помешкання потерпілих - невелике вікно в старому дерев`яному вікні на значній висоті від поверхі землі та на статури двох обвинувачених, що об`єктивно вказує на те, що самостійно ОСОБА_8 не зміг би проникнути у будинок потерпілих, натомість це зробив ОСОБА_9 , який нижче зростом та більш худорлявий.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 посилається на те, що в основу обвинувачення покладено слідчий експеримент від 15 липня 2022 року за участю його брата ОСОБА_8 , однак останній неодноразово повідомляв, що відносно нього чинилося психологічне та фізичне насильство під час проведення слідчого експерименту.

Факт здійснення фізичного насильства чи психологічного тиску на ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту не знайшов свого підтвердження як в суду першої інстанції під час розгляду справи, так і під час апеляційного перегляду.

Зокрема, з дослідженого відеозапису колегія суддів установила, що протягом слідчого експерименту ОСОБА_8 поводив себе спокійно та розслаблено, надавав чіткі пояснення, повністю відтворив хід подій, не плутаючись і не збиваючись, швидко і впевнено відповідав на уточнювальні запитання слідчого.

Слідча дія проводилась за участі захисника і понятих, повністю зафіксована на відеозаписі, під час слідчої дії від захисту не надходило повідомлень про здійснення тиску на обвинуваченого ОСОБА_8 чи спонукань його до вчинення конкретних дій або надання пояснень.

Також згідно постанови старшого слідчого ОВС п`ятого СВ (з дислокацією в місті Чернівцях) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_23 від 27.07.2024 кримінальне провадження №0000001 від 01.01.2024 за ознаками ст.365 ч.2 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях поліцейських ВП №2 (м. Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області складу кримінального правопорушення (т.5, а.п.90).

Постанова мотивована тим, що під час досудового розслідування злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, не встановлено обставин, які б свідчили про те, що поліцейські під час досудового розслідування відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 діяли не на підставі, не у спосіб та не в межах повноважень, що передбачені Конституцією та Законами України, в тому числі Законом України «Про Національну поліцію».

Окрім того, за результатами проведення психологічної експертизи (висновки експертизи №СЕ-19/102-24/2949-ПС від 31 грудня 2024 року) встановлено, що індивідуально-психологічні властивості процесу відтворення підозрюваним ОСОБА_8 показань щодо відомих йому обставин, учасником яких він був, та які стосуються суті кримінального провадження під час проведення слідчого експерименту за його участі характеризуються наявністю значимих умов, що відповідають психологічній специфіці реконструкції подій та не суперечать індивідуально-психологічним властивостям ОСОБА_8 , комунікативна технологія слідчої дії є психологічно згідною: впорядковує, стимулює активність комунікативної діяльності ОСОБА_8 та в цілому не має суттєвих ознак психологічного впливу на останнього; психологічна характеристика комунікативної діяльності ОСОБА_8 щодо відомих йому обставин, учасником яких він був та які стосуються суті кримінального провадження, під час слідчого експерименту характеризується наявністю стійких проявів індивідуально-психологічних особливостей: коливанням діалогової активності, ініціативністю, контролем за своєю комунікативною поведінкою; можливі для спостерігання невербальні прояви у структурі комунікативної діяльності виконують додаткове смислове навантаження у вигляді супроводу висловлювань; ознак порушення внутрішньої рівноваги під час слідчої дії не виявлено; у поведінці ОСОБА_8 під час проведення за його участі слідчого експерименту наявні психологічні властивості, які дають підстави для визначення ознак самостійного відтворення ним подій, про які повідомляє ОСОБА_8 ; у відеозаписі слідчого експерименту за участі ОСОБА_8 ознаки здійснення на нього психологічного впливу з боку осіб, які брали участь у слідчій дії не виявлено (т.5 а.с.131-153).

Таким чином, будь-які докази тиску та примусу на ОСОБА_8 з боку правоохоронних органів відсутні, а зміна ним показань щодо непричетності ОСОБА_9 до вчинення кримінальних правопорушень оцінюються колегією суддів, як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_9 кримінальної відповідальності.

Також, в ході проведення огляду місця події, слідчим виявлено та вилучено, серед іншого дві матерчаті рукавиці (ілюстрація т.1 а.п.140).

Одна з вилучених під час огляду місця події рукавиць містить ДНК виключно ОСОБА_9 , а інша - ОСОБА_8 , що підтверджується висновком молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/109-22/7708-БД від 29 вересня 2022 року. (т.2 а.п.197-203).

Враховуючи висновок експертизи, сумнівними є доводи ОСОБА_9 про те, що його не було на місці події кримінальних правопорушень, та він ніколи не перебував у будинку сім`ї ОСОБА_21 .

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_9 вказує, що рукавиці він використовував, коли ремонтував свій мотоцикл, вони були знайдені в кінці вулиці і не мають жодного відношення до справи.

Під час апеляційного розгляду вказав, що сім`ю ОСОБА_22 не бачив до їх вбивства близько 4-5 місяців, а вдома у них був лише давно у дитинстві, близько не знайомий з ними.

Щодо рукавиці зі слідами його ДНК зазначив, що її було виявлено неподалік господарства сім`ї ОСОБА_22 тому, що, на його думку, рукавицю туди могли принести собаки.

Однак колегія суддів звертає увагу на невідповідність цих показань фактичним обставинам.

Рукавиці були знайдені біля домогосподарства АДРЕСА_3 , у той час як злочини вчинено у домогосподарстві АДРЕСА_3 , у той час як обвинувачені проживають у домогосподарстві

АДРЕСА_4 у свою чергу були виявлені на землі в місці, яке розташоване у напрямку руху обвинувачених після залишення ними місця події, що узгоджується з поясненнями ОСОБА_8 , наданими у ході слідчого експерименту, а тому доводи про використання ОСОБА_9 рукавичок у власному господарстві колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

Окрім цього, винуватість ОСОБА_24 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді аудіо- , відео контролю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 22 листопада 2022 року з стенограмою розмови, яка мала місце між ними в ДУ « Чернівецький слідчий ізолятор».

Під час розмови між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , яка відбулась вперше після затримання, останні обговорюють, чи загрожує їм довічне позбавлення волі. В ході розмови ОСОБА_8 , вживаючи займенники «ми», «нас» говорить фрази «Ти думаєш ми тут пожизненно?», на що ОСОБА_9 вказував: «вони нічого не докажуть», «в мене все нормально», «в мене є алібі», «якщо ми йдемо по справі двоє, то нам дадуть «пожиттєво», «відмовся від своїх показань», «тобі треба казати, що мене там не було». ОСОБА_8 у свою чергу висловлював ОСОБА_9 свою позицію з приводу того, що якщо йому загрожуватиме довічне ув`язнення, він буде визнавати вину.

При цьому, в ході всієї розмови ОСОБА_9 , не заперечуючи свою участь у злочині лише вказує на те, що органом досудового розслідування нічого не доведено, що в нього є алібі, що йому не потрібно визнавати вину.

ОСОБА_9 , в ході розмови намагався переконати свого брата ОСОБА_8 про необхідність відмовитись від визнавальних посягань, переконував його говорити в суді про те, що на нього чинили тиск під час проведення слідчого експерименту з метою надання викривальних показань ( т.3 а.п.150-153).

Проаналізувавши даний аудіозапис, колегія суддів дійшла висновку, що зміст розмови між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зводився до того, як пом`якшити кримінальну відповідальність ОСОБА_8 , уникнувши довічного позбавлення волі, та як ОСОБА_9 уникнути кримінальної відповідальності.

Доводи ОСОБА_9 про наявність у нього алібі, яке підтверджується показаннями ОСОБА_25 , котра вказала, що в період часу з обіду 09 липня 2022 року була разом з ним до 02 год. ночі, та показаннями свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , які підтвердили, що 10 липня ОСОБА_9 перебував з ними, колегія суддів оцінює як непереконливими.

Так ОСОБА_25 вказала , що з нею обвинувачений ОСОБА_9 був з 19 год. 00 хв. до 02 год. вночі з 09 на 10 липня 2022 року. В неділю 10.07.2022 в період часу з 20 год. і до 01 год. 11 липня 2022 року ОСОБА_9 також приходив до неї в село Давидівці.

Свідок ОСОБА_29 зазначив, що 10 липня 2022 року він також був на святкуванні дня народження у ОСОБА_31 в саду села Ставчани з обіду і приблизно до 17:00 год. бачив там ОСОБА_9 , після чого хлопці поїхали в село Давидівці. Пізніше того вечора, а точніше в ніч з 10 на 11 липня 2022 він бачив ОСОБА_9 та ОСОБА_32 . Зазначив, що тієї ночі ОСОБА_9 був у стані сильного алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим приблизно о 2 год. свідок відвіз його додому до ОСОБА_18 , де на той час ОСОБА_9 проживав.

При цьому свідок ОСОБА_26 вказав, що перебував із обвинуваченим з 12 год. по 17 год. 10 липня 2022 року, потім вони поїхали в с. Давидівці та приблизно о 20 год. 00 хв. свідок поїхав додому. Після цього, обвинуваченого свідок бачив вже 11 липня 2022 року.

Свідок ОСОБА_27 підтвердив, що дійсно в неділю 10 липня 2022 року у його сина ОСОБА_31 був день народження, святкування якого відбувалося по обіді в с. Ставчани, на святі був присутній ОСОБА_9 . Під вечір, точного часу не пам`ятає, він відвіз ОСОБА_9 та ОСОБА_33 в село Давидівці та повернувся додому. Більше ОСОБА_9 тими днями не бачив.

Свідок ОСОБА_28 вказав, що в неділю 10 липня 2022 року, з обіду і до 18-19 год. вони разом з ОСОБА_9 були присутні в саду села Ставчани. на святкуванні дня народження ОСОБА_31 , після чого поїхали в село Давидівці. В с. Давидівці ОСОБА_9 відлучався до своєї дівчини ОСОБА_34 , прийшов від неї приблизно о 23 год., а близько 00 год. вони разом повернулися назад до Ставчан.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема з висновків судово-медичного експерт №501 від 15.09.2022 та №502 від 16.09.2022 встановлено, що смерть ОСОБА_16 та ОСОБА_15 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак встановити точний час їхньої смерті. не є можливим в зв`язку з наявними пізніми трупними змінами. (т.2, а.п.86-91, 98-104).

Аналізуючи показання вказаних свідків у їх сукупності, колегія суддів констатує, що в ніч з 09 на 10 липня 2022 року та 10 липня 2022 року, жоден свідок не перебував разом із ОСОБА_9 постійно та безперервно.

Також з показань вбачається, що місцезнаходження ОСОБА_9 , в період часу приблизно після 02 год. 00 хв. і до обіду 10 липня 2022 року, що співпадає з часом смерті подружжя ОСОБА_22 , не встановлено.

Таким чином, своїми показаннями свідки не підтвердили наявність у ОСОБА_9 алібі під час події розбійного нападу та умисного вбивства ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , як на тому наполягає обвинувачений.

Враховуючи вищенаведене, безпідставними є доводи апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п. 1, 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, за результатами судового розгляду дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.15 п.п. 1, 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

Проаналізувавши кожен із доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знайшла підстав для скасування вироку та виправдання ОСОБА_9 .

Разом з тим, слушними є доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілих про невідповідність призначеного судом покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених через м`якість, тому колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначення покарання підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 65 КК України, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Санкцією ч. 2 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Відповідно до ст. 64 КК України довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.

З урахуванням встановлених обставин справи, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також того, що обвинувачені становлять виняткову небезпеку для суспільства, колегія суддів приходить до висновку про неможливість призначення обвинуваченим за умисне вбивство двох осіб похилого віку, вчинене з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Приймаючи рішення про призначення обвинуваченим покарання, колегія суддів враховує, що відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Відповідно до ст. 3 Загальної Декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність.

Згідно з положеннями ст. 6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом.

Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України.

У ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 27 Конституції України, кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави - захищати життя людини.

Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.

При призначенні покарання ОСОБА_8 колегія суддів враховує, що обвинувачений вчинив особливо тяжкі злочини проти життя, здоров`я, власності, у сфері використання електронно-обчислювальних машин, систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку, тяжкий злочин проти власності та кримінальний проступок.

З відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів установила, що він раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину, задовільно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_8 підтримав свої показання, надані в суді першої інстанції, заперечивши надані на досудовому розслідуванні. Вказав, що вину визнає у повному обсязі та шкодує про вчинене.

Проте на переконання колегії суддів, дії та поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 не свідчать про його щире каяття, натомість є намаганням уникнути більш суворого покарання.

Щире каяття характеризується суб`єктивним ставлення особи до вчиненого нею злочину і означає, що особа визнає вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, щиро жалкує про вчинене , негативно оцінює злочин , бажає виправити ситуацію, яка склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 змінював свої показання, не визнавав усіх обставин кримінального правопорушення, чим перешкоджав суду встановити істину у справі з метою забезпечити уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_9 .

ОСОБА_8 не висловив осуду своєї поведінки, не просив вибачення у потерпілої, не висловив співчуття, не вжив жодних заходів для того, щоб спокутувати свою вину.

Ці обставини свідчать про свідоме небажання обвинуваченого виправити ситуацію, а тому обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів не вбачає.

Крім того, про відсутність щирого каяття свідчить посткримінальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 , який після вчинення кримінальних правопорушень залишив місце події та переховувався, будучи у подальшому викритим органом досудового розслідування.

Обставинами, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, колегія суддів враховує вчинення злочину щодо осіб похилого віку та вчинення злочину повторно (ч.1 ст.357 КК України).

Призначаючи покарання ОСОБА_9 за ч.4 ст.187, п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України, колегія суддів враховує, що обвинувачений вчинив особливо тяжкі злочини проти життя та власності двох осіб похилого віку, наведені вище обставини про спосіб і характер вчинених злочинів, відомості про особу обвинуваченого, який як на даний час так і на час вчинення інкримінованих діянь усвідомлював свої дії та міг керувати ними, раніше не судимий.

Обвинувачений ОСОБА_9 вину у пред`явленому обвинувачення не визнав та намагався уникнути відповідальності за скоєне шляхом створення штучного алібі та надання неправдивих показань, шкоду потерпілій не намагався відшкодувати, жодного осуду своєї поведінки не висловив.

Як особистість ОСОБА_9 має задовільну характеристику за місцем проживання, не одружений, офіційно не працевлаштований, не перебуває на обліках у лікарів нарколога і психіатра.

Обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, колегія суддів не встановила.

Як обставину, що обтяжує покарання, згідно ст.67 КК України, колегія суддів враховує вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Підсумовуючи викладене вище та зважаючи на доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілої, колегія суддів приходить до висновку, що лише ізоляція обвинувачених від суспільства шляхом призначення покарання у виді довічного позбавлення волі відповідає вимогам справедливості щодо застосування покарання та відображає співмірність злочину та кари.

Тільки таке покарання буде необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів, при цьому покарання у виді позбавлення волі на певний строк не забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та не слугуватиме цілям його застосування, не відповідатиме вимогам справедливості щодо застосування покарання встановленим ст. 2 КПК України.

На переконання колегії суддів, обставинами, яка зумовлює призначення довічного позбавлення волі обвинуваченим й водночас указує на неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, є винятково високий ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень та підвищена небезпека обвинувачених для невизначеного кола осіб.

Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , будучи молодими та фізично здоровими міцними чоловіками, керуючись низькими корисливими мотивами, безжалісно та цинічно, умисно, холоднокровно позбавили життя двох людей похилого віку, яким на той час було 80 і 83 роки, які не здатні були чинити їм опору і не становили для них будь-якої загрози.

Це вказує на те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 втратили будь-які моральні запобіжники при обранні моделі поведінки.

Не можна залишити поза увагою і факт нелюдської поведінки та особливої агресивності обвинуваченого ОСОБА_8 , який уже після нанесеного удару ОСОБА_15 , вбачаючи, що він ще подає ознаки життя та фактично перебуває в агонії, умисно наніс йому один удар обуховою частиною сокири по голові, таким чином «добивши» потерпілого за відсутності будь-якої загрози від нього.

Аналогічно, агресивно та холоднокровно ОСОБА_9 заподіяв удар обуховою частиною сокири по голові ОСОБА_16 , яка від поштовху ОСОБА_8 уже лежала на землі, перебуваючи у безпорадному стані.

Після вказаних дій обвинувачені заволоділи майном потерпілих, яке мало незначну цінність, чим поставили конституційне право на життя двох людей нижче своїх корисливих бажань, що потребує виключної та найжорсткішої реакції держави на даний злочин.

Також колегія суддів враховує посткримінальну поведінку обвинувачених, які після вчинення кримінальних правопорушень втекли з місця події, намагаючись знищити докази своєї причетності до скоєного та уникнути відповідальності, унаслідок чого тіла вбитого подружжя були виявлені лише 14 липня 2022 року, тобто через 4 дні після їх вбивства.

Суд також зауважує, що події відбулися у липні 2022 року, в умовах, коли повномасштабне вторгнення РФ в Україну набирало обертів, а молоді, фізично здорові та міцні чоловіки, виконуючи свій конституційний обов`язок, масово ставали на захист незалежності і територіальної цілісності держави.

Натомість, обвинувачені не лише свідомо знехтували життями двох людей - найвищою соціальною цінністю, а й продемонстрували повну втрату моральних орієнтирів та відстороненість від реалій і цінностей, які в цей час стали визначальними для українського суспільства.

Усі ці наведені обставини вказують на крайню ступінь деградації особистостей обвинувачених, нехтування ними базовою загальнолюдською цінністю - життям, відсутність будь-якої поваги до людей, їх виняткову суспільну небезпеку, а також про те, що вони зневажливо ставляться до суспільства та встановлених у ньому правил поведінки, до життя та здоров`я інших людей, і є особами зухвалими та схильними до вирішення своїх життєвих потреб шляхом вчинення насильницьких дій щодо інших, фізично набагато слабших та менш захищених людей, не зупиняючись перед позбавленням їх життя.

Колегія суддів враховує і поведінку обвинувачених під час досудового розслідування і судового розгляду, які, незважаючи на наявність сукупності беззаперечних доказів їх вини, не висловили осуду своєї поведінки, не попросили вибачення у потерпілої та не вчинили жодних дій, спрямованих на відшкодування шкоди.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав та наполягав на своїй непричетності, а обвинувачений ОСОБА_8 змінив свої показання, формально вказав про визнання винуватості задля пом`якшення йому покарання та вводив суд в оману задля уникнення його братом - ОСОБА_9 - кримінальної відповідальності.

Колегія суддів також враховує позицію потерпілої ОСОБА_12 , яка послідовно наполягала на призначенні обвинуваченим найбільш суворого покарання - у виді довічного позбавлення волі, вказувала, що обвинувачені за весь час судового розгляду не висловили співчуття, не просили пробачення та не засудили свої дії, із затриманням обвинувачених припинилися часті крадіжки, що відбувались в їхньому селі.

Проаналізувавши викладене, апеляційний суд дійшов одностайного висновку, що саме покарання у виді довічного позбавлення волі слід визнати справедливим і достатнім для досягнення передбаченої частиною 2 статті 50 КК України мети покарання.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особами винних.

Щодо заявлених потерпілою ОСОБА_12 позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, колегією суддів встановлено наступне.

В позовній заяві ОСОБА_12 просила стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 15 433 грн та моральну шкоду в розмірі 250 000 грн. Також просила вирішити питання про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_12 змінила позовні вимоги та просила стягнути з обвинувачених матеріальну шкоду в розмірі 72420 грн і моральну шкоду в розмірі 25000 грн.

Заявлений розмір матеріальної шкоди обґрунтовує тим, що нею були понесені витрати на поховання в сумі 72420 грн, що підтверджується відповідними копіями накладних, доданих до апеляційної скарги.

Також просить стягнути витрати на правову допомогу, згідно долучених до апеляційної скарги квитанцій у сумі 15200 грн.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України.

Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

На переконання колегії суддів, вирішуючи питання про відшкодування потерпілій матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні цивільного позову.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Для вирішення питання, чи підлягає до спірних правовідносин застосування положень статті 1168 ЦК України, судам слід встановити характер родинних стосунків позивача із померлою особою, оскільки тільки чоловік (дружина), батьки (усиновлювачі), діти (усиновлені), а також особи, які проживали з померлою особою однією сім`єю, мають право на відшкодування шкоди в порядку цієї статті.

Частиною 2 ст.1200 ЦК встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого - протягом п`яти років після його смерті (ч.1 ст.1200 ЦК);

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_12 є родичкою померлих, а саме - рідною сестрою ОСОБА_15 .

Проте, закон не відносить рідних сестер до категорії осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, яка завдана смертю фізичної особи.

Право на таке відшкодування мають, зокрема, особи, які проживали з покійним однією сім`єю.

Встановлено, що покійні ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не проживали однією сім`єю з позивачкою ОСОБА_12 .

Окрім того, не встановлено також, що ОСОБА_12 була непрацездатною особою, перебувала на утриманні померлих, що є умовою для відшкодування шкоди у відповідності до ст.1200 ЦК України.

Обґрунтовуючи необхідність відшкодування матеріальних збитків, а саме - за майно, яке стало предметом злочину у сумі 15200 грн, ОСОБА_12 зазначає, що є спадкоємицею брата ОСОБА_15 , що підтверджується, доданими до апеляційної скарги свідоцтвами про право на прийняття спадщини за законом та витягами про право власності на житловий будинок та земельну ділянку.

Разом з тим, ОСОБА_35 не надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця ОСОБА_15 на майно, яке стало предметом злочину - мобільний телефон вартістю 2433 грн та грошові кошти у сумі 13000 грн.

Таким чином, ОСОБА_36 не доведено, що вона як правонаступник має право на мобільний телефон вартістю 2433 грн, який, згідно матеріалів кримінального провадження, є власністю потерпілої ОСОБА_16 та грошові кошти у сумі 13000 грн.

Обґрунтованими є позовні вимоги потерпілої ОСОБА_12 в частині відшкодування витрат на поховання у сумі 72420 грн, оскільки у відповідності до ст.1200 ЦПК України, вона має право на відшкодування такої шкоди.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження встановлено, що потерпіла ОСОБА_12 таких вимог у суді першої інстанції не заявляла та вони не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_12 у цій частині слід залишити без розгляду.

При цьому, колегія суддів роз`яснює, що відповідно до приписів ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Що стосується вимог апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_12 про відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 15200 грн, колегією суддів встановлено наступне.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_12 у суді першої інстанції просила стягнути з обвинувачених витрати на правову допомогу у сумі 6000 грн, згідно з розрахунку витрат на правову допомогу за договором про надання правової допомоги №1 від 15.01.2023 року.

Суд першої інстанції з урахуванням положень ст.118, 124 КПК України та 141 ЦПК України дійшов вірного висновку, що оскільки в задоволенні цивільного позову ОСОБА_12 відмовлено, то витрати на професійну правничу допомогу в частині складання позовної заяви в розмірі 3000,00 грн вона несе самостійно, а процесуальні витрати на правову допомогу в частині консультацій, роз`яснень чинного законодавства, участі адвоката в судовому засіданні в розмірі 3000,00 грн підлягають стягненню з обвинувачених на користь потерпілої в рівних частках.

У своїй апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_12 просить стягнути з обвинувачених понесені витрати на правову допомогу як у суді першої інстанції так і для написання апеляційної скарги у сумі 15200 грн.

Разом з тим, долю витрати понесених потерпілою на правову допомогу уже вирішено судом першої інстанції.

Що стосується вимог про відшкодування витрат правову допомогу, понесених потерпілою за написання апеляційної скарги, то колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.91 КПК України, розмір процесуальних витрат належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо). Це узгоджується з позицією ККС ВС, викладеною у постанові від 19 серпня 2024 року №521/3869/22.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі - гонорара адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Згідно з договору про надання правової допомоги №1 від 15 січня 2023 року між потерпілою ОСОБА_12 та адвокатом ОСОБА_37 , замовник оплачує гонорар адвокату за надання правової допомоги згідно акту виконаних робіт (т.1 а.п.100).

Разом з тим, потерпілою до апеляційної скарги не додано акту виконаних робіт на заявлену суму 15200 грн.

При цьому, до апеляційної скарги додано копію квитанції АТ КБ ПриватБанк №2 від 19.03.2025 року, з якої встановлено що платник ОСОБА_12 перевела 6000 грн отримувачу ОСОБА_13 за сплату послуг адвоката за договором №65.

Однак з даного документу не можливо встановити, які саме послуги були надані адвокатом та за які процесуальні дії сплачена зазначена сума та чи пов`язана вона із написанням апеляційної скарги.

Таким чином, потерпілою не доведено належним чином суму понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 15200 грн, тому у задоволенні цих вимог слід відмовити.

Згідно ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування вироку суду першої інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Враховуючи положення ст.414 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що покарання, призначене обвинуваченим за п.п. 1,6,12 ч.2 ст.115 КК України, за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Тому за результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, представника потерпілої - задовольнити частково, а в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 - відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 420, 615 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу начальника Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_13 - задовольнити частково.

Вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст.357, ч. 5 ст.361, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п. 1, 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст.357, ч. 5 ст.361, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією майна, окрім житла;

- за п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла;

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік;

- за ч.5 ст.361 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням, ремонтом та обслуговуванням інформаційних та комутаційних мереж та їх систем строком 3 роки;

- за ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла, та позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням, ремонтом та обслуговуванням інформаційних та комутаційних мереж та їх систем строком на 3 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 28 липня 2025 року, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання попереднє ув`язнення з 15 липня 2022 року до дня набрання цим вироком законної сили.

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187; п.1,6,12 ч.2 ст.115 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією майна, окрім житла;

- за п.1,6,12 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 28 липня 2025 року, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання попереднє ув`язнення з 15 липня 2022 року до дня набрання цим вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_12 в частині відшкодування витрат на поховання залишити без розгляду, а в частині стягнення витрат на правничу допомогу - відмовити у задоволенні.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженими, які утримуються під вартою - у той самий строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

28.07.2025

(дата засвідчення копії)