провадження №1-кп/947/888/25
У Х В А Л А

07 липня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальних провадженнях № 0000173 від 07.02.2025 року, №0000160 від 04.02.2025 року,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

1. Клопотання прокурора.

У провадженні Київського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.4 ст.186 КК України.

04.07.2025 року прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування якого, зокрема зазначив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а тому наявні ризики, передбачені у п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, тому, перебуваючи на волі останній, буде мати можливість переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;

3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідки ще не допитані в судовому засіданні, їх показання мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду. Перебуваючи не під вартою, підозрювана може здійснювати незаконний вплив на вказаних осіб, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження або взагалі відмови від них, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_3 є військовослужбовцем у зв`язку із покладеними на нього обов`язками військової служби має доступ до зброї, що може призвести до її використання шляхом залякування та погрозою застосування насильства для впливу на свідка, адже анкетні дані та засоби зв`язку свідка достовірно відомі підозрюваному;

4) ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього як на обвинуваченого у кримінальному провадженні в разі обрання їй більш м`якого виду запобіжного заходу, а також невиконання обов`язків шляхом неявки, у разі необхідності до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду.

5) вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки в силу обставини інкримінованого ОСОБА_3 злочину, дані про особу обвинуваченого, прокурор вважав, що існує ризик того, що обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Стверджував, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити її до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження. Запобіжний захід у вигляді застави, відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, не може бути застосований до підозрюваної у зв`язку з тим, що внаслідок вчиненого нею злочину, спричинено загибель людини.

Посилаючись на викладене, керуючись, зокрема ст.ст.131, 132, 176 - 178, 183, 184, 194 КПК України, просив суд продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , із триманням останнього в державній установі «Одеський слідчий ізолятор» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, строком на 60 днів.

2. Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні, прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений та захисник проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували. Захисник зокрема зазначила, що ризики заявлені прокурором не підтверджені. Обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, а саме: дружину та дітей, яких утримує. Окрім цього, обвинувачений перебував у ЗСУ, має поранення, нагороди. Просила змінити тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт та визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 242240 грн.

Потерпілий проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому заперечував.

3. Мотиви та висновки суду.

Суд, заслухавши клопотання та вислухавши думки учасників кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 08.02.2025 року, до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який в подальшому було продовжено судом, останній раз до 25.07.2025 року включно.

При цьому, під час продовження обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, було враховано наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд погоджується, що на сьогоднішній день, ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, все ж таки продовжують існувати та не зменшилися, а саме:

-) щодо п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання, тільки у вигляді позбавлення волі на строк від 7 років до 15 років. Отже, на думку суду існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

-) щодо п.5 ч.1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 , будучи особою, яка маючи судимість за вчинення корисного тяжкого злочину, в період іспитового строку, вчинив новий корисний тяжкий злочин, після чого був умовно достроково звільнений від відбування покарання для проходження військової служби, та знову обвинувачується у вчиненні тяжкого корисного та особливо тяжкого злочинів.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Тож, суд робить висновок, що існування обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину у сукупності з існуючими ризиками, передбаченими п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України не дозоляють суду змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого та визначити заставу як альтернативний запобіжний захід, а є достатньою підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

На думку суду, тривалість застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у співвідношенні із пред`явленим обвинуваченням та можливою мірою покарання, на даний час не виходить за межі розумного строку тримання обвинуваченого під вартою, а кореспондується з характером суспільного інтересу, який існує у випадку протидії вчиненню кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи в умовах воєнного стану.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 199, 331, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника в частині зміни запобіжного заходу на домашній арешт та визначення розміру застави відмовити.

2. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 04 вересня 2025 року включно.

3. Ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі на неї апеляційної скарги.

4. Ця ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ця ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на цю ухвалу, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1