Справа № 172/903/23
Провадження № 1-кп/191/206/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. Синельникове Колегія суддів Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого- судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши в порядку спеціального судового провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000101 від 21.07.2022, стосовно ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Новопсков Луганської області, громадина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,-

В С Т А Н О В И ЛА:

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

24.02.2022 збройні сили російської федерації незаконно вторглись на територію України шляхом збройної агресій та здійснили часткову окупацію її території.

Указом Президента України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб введено воєнний стан.

Указом Президента України з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб продовжено строк дії воєнного стану в Україні.

З березня 2022 року збройні сили рф здійснили тимчасову окупацію Новопсковської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області.

Сержанта поліції ОСОБА_7 30.11.2021 призначено на посаду поліцейського взводу № 3 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Луганській області.

Вступивши на посаду, ОСОБА_7 присягнув на вірність Українському народові (зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки).

З початком збройної агресії рф проти України ОСОБА_7 знаходився за місцем роботи в смт.Новопсков Старобільського району Луганської області. Розпорядження керівництва щодо виїзду на підконтрольну України територію не виконав та залишився в окупованому смт. Новопскові.

Приблизно з середини березня 2022 року, але не пізніше 30.06.2022 (більш точні дата та час під не встановлені) ОСОБА_7 добровільно вступив та розпочав «службу» у так званому «новопсковському районному відділі внутрішніх справ мвс лнр». Цей підрозділ є частиною окупаційної адміністрації рф та розташований за адресою: смт Новопсков Луганської області, вул. Слобожанська буд. 20.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.111 КК України, а саме державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту та в умовах воєнного стану.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 (in absentia), який показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Водночас, розгляд кримінального провадження здійснювався за обов`язковою участю захисника адвоката ОСОБА_6 , яка була забезпечена державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги .

Захисник обвинуваченого здійснювала активні дії, спрямовані на захист обвинуваченого, приймала участь у дослідженні доказів, виступала у дебатах.

З моменту направлення до суду обвинувального акту процесуальні права обвинуваченого ОСОБА_7 були дотримані стороною обвинувачення та прийнято усіх вичерпних заходів для забезпечення його прав. Зокрема, захист обвинуваченого здійснює адвокат, який брав участь як під час досудового розслідування, так і у суді, повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_7 (враховуючи, що з 24.02.2022 АТ «Укрпошта» припинено приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до рф, а також поштових відправлень до тимчасово окупованої території), інформація про процесуальні документи надсилались судом та публікувались відповідно до вимог ст.135, 323 КПК України через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження , а саме в газеті «Урядовий кур`єр», на офіційних сайтах офісу Генерального прокурора України та судової влади.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_7 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п.«g» п.3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначила, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати його правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймала участь у реалізації права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду та висловила свою позицію, відповідно до якої вважала, що стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення та добровільність зайняття посади, а всі докази щодо переходу його на бік ворога ґрунтуються лише на припущеннях, а тому ОСОБА_8 необхідно виправдати.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Так, свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він перебуває на посаді поліцейського взводу №3 РКС ГУНП в у Луганській області. З 2019 року разом з ним працював сержант поліції ОСОБА_7 , який проживав у Старобільському (Новопсковському) районі. Вони разом щоденно перебували на службі у м.Старобільську , спільно залучалися до виконання службових обов`язків. На початку березня (1 чи 2 числа) 2022 року окупаційні війська рф захопили Старобільський РУП.09 чи10 березня їх зібрало керівництво та повідомило про ситуацію, ніяких наказів про евакуацію не було.Керівник взводу залишився на окупованій території і співпрацював з окупаційною владою . ОСОБА_7 не приїжджав на зустріч. Евакуювався свідок 11-12 березня 2022 року. Пізніше під час перегляду відео в різних месенджерах та інтернет ресурсах, він натрапив на публікацію за липень 2022 року про прийняття присяги поліцейськими Новопсковського та ОСОБА_10 з. «ровд мвд лнр» на вірність лнр. На відео він впізнав серед інших осіб сержанта ОСОБА_7 , який зачитував присягу. Він був одягнений в камуфляжну форму з шевронами, що використовують представники незаконних збройних формувань «мвд лнр». Від своїх знайомих, які залишилася на тимчасово окупованій території, він дізнався, що ОСОБА_7 обіймає посаду працівника поліції в так званому «Білокуракинському відділі внутрішніх справ мвд лнр».

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона працювала у ВП №1 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області. Знає ОСОБА_7 , який був інспектором конвойної служби. Після вторгнення збройних сил рф та окупації Старобільського району керівництво поліції повідомило про необхідність евакуюватись до м. Дніпро. 08.03.2022 свідок евакуювалась з Новопскова. В липні-серпні 2022 року вона побачила відео в інернет-мережі, на сайті т.з. «мвд лнр», як приймали присягу працівники поліції та вірність т.зв. «лнр». ОСОБА_7 був серед цих людей, він був у формі з шевронами лнр, на папці, яку він тримав, був герб лнр.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, щоз 2019 року по листопад 2022 року він перебував на посаді поліцейського взводу №3 РКС ГУНП в у Луганській області. З ним працював ОСОБА_7 , він був сержант поліції, поліцейський взводу 3 роти конвойної служби ГУ НП Луганської області. ОСОБА_7 проживав у смт.Новопсков. На початку березня 2022 року територія Старобільського району була окупована військовими рф. 13.03.2022 він дізнався, що була вказівка про евакуацію, але їх про це не повідомили. ОСОБА_7 на підконтрольну Україні територію не виїхав. Інформацію про нього свідок побачив в одному з телеграм каналів на відео, де він приймав присягу на вірність т.з. «луганській народній республіці». Був у формі окупантів з шевронами лнр. Також бачив у березні 2023 року на іншому відео ОСОБА_7 , який здійснює оформлення заявок на видачу паспортів громадян рф.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, щовін і ОСОБА_7 проживали в смт. Новопсков. Після окупації Старобільського району, 25.03.2022, він за вказівкою керівництва евакуювався до м.Дніпра. Наказу про евакуацію не було, ніхто не телефонував, всі виїжджали самостійно. З перших днів окупації ОСОБА_7 пішов на співпрацю з окупантами. Все було добровільно, їх ніхто не примушував. В 20-тих числа березня 2022 року свідок бачив ОСОБА_7 у формі лнр. Потім бачив на сайті мвд лнр як ОСОБА_7 приймав присягу на вірність т.з. «лнр». Відео бачив після свого виїзду з окупації, на відео з сайту мвд лнр були інші особи, серед яких був і ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що з 2019 року він перебуває на посаді поліцейського взводу №3 РКС ГУНП в у Луганській області. З ним разом працював сержант ОСОБА_7 . Знайомий з ним особисто та тривалий час, щоденно перебували разом за місцем несення служби в м.Старобільск. Після окупація Старобільського району, яка відбулася на початку березня 2022 року, свідок виїхав до м.Дніпра. Наказу про евакуацію не було, виїжджали самостійно, власним транспортом. Під час перегляду відео в різних месенджерах та інтернет ресурсах, він натрапив на публікацію за липень 2022 року про прийняття присяги поліцейськими Новопсковського та ОСОБА_10 з. «ровд мвд лнр» на вірність лнр. На відео він впізнав серед інших осіб сержанта ОСОБА_7 , який зачитував присягу. Він був одягнений в камуфляжну форму з шевронами, що використовують представники незаконних збройних формувань «мвд лнр». Від своїх знайомих, які залишилася на тимчасово окупованій території, він дізнався, що ОСОБА_7 обіймає посаду працівника поліції в так званому «Білокуракинському відділі внутрішніх справ мвд лнр».

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що з 24.04.2019 року він обіймав посаду заступника командира роти конвойної служби ГУНП в Луганській області (дислокація у м.Сєвєродонецьк). ОСОБА_7 був у нього в підпорядкуванні. Після окупація Старобільського РУП, яка відбулася на початку березня 2022 року, був наказ керівництва про передислокацію до інших міст Дніпра, Сєвєродонецька або Лисичанська. ОСОБА_7 наказ не захотів виконувати та залишився у Новопскові. Йому відомо, що ОСОБА_7 самостійно неодноразово ходив до захопленого та новоствореного відділу та просився взяти його на посаду . В березні 2022 року ОСОБА_7 призначили на посаду так званого «працівника поліції Новопсковського ровд мвд лнр» та він склав присягу. В березні 2023 року в месенджері телеграм свідок побачив відео з публікацією про те, що в с.Білолуцьк , який раніше відносився до Новопсковського району, представниками незаконних збройних формувань відкрито пункт так званої «поліції лнр», де здійснюється прийом заяв про видачу паспортів рф. На вказаних відео фігурував ОСОБА_7 , який здійснював оформлення заявок щодо видачі паспортів рф.

Також судом були досліджені наступні письмові докази:

-повідомлення Управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях про виявлення кримінального правопорушення від 21.07.2022 (т.2 а.с.2);

-акт огляду інтернет сайту з інформацією, яка розміщена у відкритій мережі інтернет, на офіційному веб-ресурс «Міністерства внутрішніх справ» т.зв. «лнр», на відеозапису серед інших осіб встановлено гр. України ОСОБА_7 , який стоїть у формі підрозділів т.з. «мвс лнр» разом з іншими співробітниками та тримає у руках папку із текстом присяги (т.2 а.с.4-6);

- протокол огляду інтернет-сторінки від 01.08.2022 з додатком на диску DVD-R, а саме інформації, розміщеної у відкритому доступі у мережі інтернет, на офіційному веб-ресурс «міністерства внутрішніх справ» т.зв. «лнр», на відеозаписі якого серед інших осіб встановлено гр. України ОСОБА_7 , який стоїть у формі підрозділів «мвс» т.зв. «лнр» разом з іншими співробітниками та тримає у руках папку із текстом присяги (т.2 а.с.24-29);

- протокол огляду за участю свідка ОСОБА_14 від 08.08.2022 з додатком- диском DVD-R, предметом якого є відеозапис, розташований на офіційному веб-сайті т.зв. «Міністерства внутрішніх справ лнр», про прийняття присяги правоохоронцями т.зв. «Новопсковського та Білокуракинського ровд мвд лнр», під час якого встановлено чоловіка в камуфльованому форменому одязі, який тримає в руках папку, на якій зображено герб та прапор т.зв. «лнр», та на якому свідок вказав, що вказана особа є поліцейським взводу №3 Роти конвойної служби ГУПН в Луганській області ОСОБА_7 (т.2 а.с.54-58);

- протокол огляду за участю свідка ОСОБА_9 від 08.08.2022 з додатком - диском DVD-R, предметом огляду якого є відеозапис, розташований на офіційному веб-сайті т.зв. «Міністерства внутрішніх справ лнр», про прийняття присяги правоохоронцями т.зв. «Новопсковського та Білокуракинського ровд мвд лнр», під час якого встановлено чоловіка в камуфльованому форменому одязі, який тримає в руках папку, на якій зображено т.зв. герб та прапор «лнр», та вказаною особою є поліцейський взводу №3 роти конвойної служби ГУПН в Луганській області ОСОБА_7 ( т.2 а.с.66-70);

-довідка т.в.о. начальника УКЗ ГУНП в Луганській області від 27.03.2023 про проходження служби сержантом поліції ОСОБА_7 в НПУ з 02.12.2019 по 30.06.2022 на посадах атестованого складу, яка доводить, що ОСОБА_7 проходив службу в органах внутрішніх справ України (т.2 а.с.59-61, 87, 89);

- протокол огляду за участю свідка ОСОБА_15 від 27.03.2023 з додатком - диском DVD-R, предметом якого є відеозапис від 21.03.2022, розташований на офіційному веб-сайті т.зв. «Міністерства внутрішніх справ лнр», про те, що в смт.Білолуцьк відкриті пункти поліції та прийому заяв про видачу паспортів рф, та на одному з кадрів зафіксовано чоловіка в камуфльованому форменому одязі, на якому маються шеврони (текс на шевронах нерозбірливо), яким є колишній поліцейський взводу №3 Роти конвойної служби ГУПН в Луганській області ОСОБА_7 ( т.2 а.с.93-98);

- протокол огляду за участю свідка ОСОБА_12 від 27.03.2023 з додатком - диском DVD-R, предметом якого є відеозапис від 21.03.2022, розташований на офіційному веб-сайті т.зв. «Міністерства внутрішніх справ лнр», про те, що в смт.Білолуцьк відкриті пункти поліції та прийому заяв про видачу паспортів рф, та на одному з кадрів зафіксовано чоловіка в камуфльованому форменому одязі, на якому маються шеврони (текс на шевронах нерозбірливо), яким є колишній поліцейський взводу №3 Роти конвойної служби ГУПН в Луганській області ОСОБА_7 ( т.2 а.с.103-108).

При цьому суд не покладає в обґрунтування вироку в якості доказів вини ОСОБА_7 інші матеріали та процесуальні документи, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними процесуальними особами.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, судом визнано загальновідомими та такими, що не потребують доказування обставинами те, що 24.02.2022 військовослужбовці збройних сил рф шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Запорізькій, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, здійснили часткову окупацію території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан в Україні на 30 діб, період якого в подальшому був продовжений.

З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що ОСОБА_7 на час окупації м. Старобільськ збройними формуваннями рф і до моменту його звільнення з органів Національної поліції України, тобто на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, був діючим працівником правоохоронного органу Національної поліції України, обіймав посаду поліцейського взводу № 3 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Луганській області. Перебуваючи на посаді сержанта поліції поліцейського взводу №3 Роти конвойної служби ГУНП в Луганській області, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання рф території Старобільського району, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади рф, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, в період проведення військових дій на території Луганської області, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, перейшов на бік ворога, надавши добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою рф, завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, чим вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Вказаний висновок суду ґрунтується на аналізі показань, наданих в судовому засіданні свідками, та матеріалів справи.

При цьому посилання захисника на те, що ОСОБА_7 можливо діяв в умовах здійснюваного на нього тиску з боку збройний формувань рф або т.з. «лнр» є неспроможним з огляду на те, що свідки у судовому засіданні показали, що вони також, будучи працівниками Старобільського ГУНП України в Луганській області, не зазнавали тиску щодо вступу до правоохоронних органів т.з. «лнр» або рф, мали можливість евакуюватися, виконуючи вказівки керівництва, що й зробили, натомість характер дій ОСОБА_7 та встановлені обставини провадження свідчать про добровільність його співпраці з окупаційною владою, добровільності його дій, кваліфікованих як державна зрада в умовах воєнного стану.

Таким чином, на підставі оцінки зібраних доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним той факт, що громадянином України ОСОБА_7 , який будучи працівником правоохоронного органу та на час вчинення інкримінованого йому злочину не звільненим з посади в Національній поліції України, зрадив Присязі вірно служити Українському народові, порушив обов`язки дотримуватись Конституції України та законів України, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки, надав добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою рф та перейшов на бік ворога.

Ретельно дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, надавши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд дійшов висновку, що вони в своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_7 .

Покази свідків та встановлені судом обставини, вказують на те, що інкримінований злочин обвинуваченому був вчинений саме ним.

У суду відсутні підстави для сумніву у допустимості доказів, які зібрані в порядку, що передбачений КПК України.

Об`єктивних даних, які б давали суду підстави вважати, що ОСОБА_7 діяв не добровільно, виконував обов`язки під психічним впливом та фізичним примусом, та такі дії були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала йому чи іншим особам, або інтересам держави, суду не надано.

Крім того, суд враховує, що заходів, спрямованих на виїзд з тимчасово окупованої території України, обвинувачений ОСОБА_7 не вживав.

Публічне складання присяги на користь ворога незаконного, підконтрольного країні агресору утворення- т.з. «лнр», а також участь у діяльності такого формування діючим працівником Національної поліції під час воєнного стану та збройного конфлікту надали можливість ворогу у використані такого відео контенту в мережі інтернет на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України в якості негативної пропаганди заохочення зради та взірця корисної для ворога поведінки іншими громадянами та правоохоронцями України та утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, а саме державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якими передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , відноситься до категорії особливо тяжких, раніше ОСОБА_7 не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 неможливе без його ізоляції від суспільства, а покарання має бути призначено у вигляді позбавлення волі в межах санкції, встановленою ч.2 ст.111 КК України.

Крім того, відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Також, з огляду на вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, та відсутність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд при призначенні покарання ОСОБА_7 не вбачає підстав для застосування положень ст.69 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Враховуючи, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення вчинено ним в статусі працівника правоохоронного органу Національної поліції України, він перебував у спеціальному званні «сержант поліції» та обіймав посаду, пов`язану з виконанням функцій держави, суд вважає за доцільне застосувати до нього додаткові покарання у виді позбавлення спеціального звання та позбавлення права обіймати певні посади у відповідності до ст. 54, 55 КК України, які не передбачені санкцією ч. 2 ст. 111 КК України.

При цьому суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо застосування ст. 55 КК України, викладений у постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 404/2081/22 провадження № 51-130 кмо 23, відповідно до якого, у випадку, коли санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК передбачено можливість призначення особі додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд, визнаючи особу винуватою у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, має право призначити таке додаткове покарання незалежно від того, чи обвинувачений обіймав певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. 323, 349, 368, 370, 374 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, та призначити йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна, з позбавленням на підставі ст.55 КК України права обіймати посади в органах державної влади (у тому числі у правоохоронних) та місцевого самоврядування строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.54 КК України позбавити ОСОБА_7 спеціального звання «сержант поліції».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади (у тому числі у правоохоронних) та місцевого самоврядування рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2023на майно ОСОБА_7 , а саме земельну ділянку площею 5,85 га з кадастровим номером :02:002:0006, розташовану в Луганській області Новопсковський район, с/рада Новорозсошанська, та транспортний засіб марки ВАЗ 211340, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , колір сірий, VIN НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 ,залишити в силі для забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.

Інформацію про ухвалення вироку розмістити у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3