ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/989/24 Номер провадження 11-кп/814/1082/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 03.01.2025,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_8 та подання Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» про заміну засудженому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянину України, із професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 28.12.2022 за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 роки, який постановою ВС від 12.03.2024 змінено, пом?якшено основне покарання та призначено його у виді 4 років позбавлення волі,

невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.

Таке рішення суд мотивував тим, що засуджений 17.03.2024 відмовився від роботи, внаслідок чого було проведено з ним профілактичну бесіду, не працює та із заявою про працевлаштування не звертався, що свідчить про те, що поведінка ОСОБА_7 була нестабільною протягом усього строку відбування покарання та не підтверджує його виправлення. Тому суд з урахуванням значного строку невідбутого покарання, дійшов висновку про відсутність підстав для заміни покарання засудженому у вигляді позбавлення волі на більш м?яке.

У поданій апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання та подання Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» про заміну засудженому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що засуджений не працює, оскільки в установі відсутні робочі місця. При цьому звертає увагу, що ОСОБА_7 не виконав роботу 17.03.2024, оскільки мав зубний біль, що підтверджується наявною у справі довідкою, виданою фельдшерським пунктом, та наявністю карантину.

Просить врахувати, що у поданні установи зазначено, що засуджений став на шлях виправлення та йому може бути замінено покарання на більш м?яке.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

Колегія суддів заслухавши доповідача, засудженого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, думку представника установи відбування покарань про можливість звільнення засудженого від відбування покарання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 28.12.2022 за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 роки. Постановою ВС від 12.03.2024 вирок змінено, пом?якшено основне покарання та призначено у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 відбував покарання у Державній установі «Водянська виправна колонія (№14)» з 22.10.2023.

З 05.03.2024 відбуває покарання в Державній установі «Машівська виправна колонія (№9)», має 1 заохочення, стягнень не має.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_7 17.03.2024 допустив невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, а саме відмову від праці, зу зв?язку з чим з ним проводилась бесіда виховного характеру (а.о.с .47 ч.2).

Відповідно до характеристики, затвердженої начальником Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)», засуджений підтримує дружні відносини з засудженими, ввічливі з працівниками установи, доброзичливі з родиною.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого впливу «Правопросвітництво», «Підготовка для звільнення».

За повідомленням бухгалтерії установи, засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в установі з 05.03.2024, за весь період перебування в установі та на даний час не працевлаштований, заробітна плата не нараховувалася, виконавчі листи на утримання аліментів та позовів на засудженого не надходили (а.о.с. 86, 87 ч.2, а.с.8, 18, 19).

Як убачається з копії розписки потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 04.04.2023, вони отримали від ОСОБА_7 в рахунок компенсації по цивільного позову по 50 000 грн (а.с. 3).

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

Разом з тим, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Дійсно, як зазначено у апеляційній скарзі захисника, відповідно до характеристики, наданої начальником відділення СПС та психологом, ОСОБА_7 характеризується з позитивної сторони та став на шлях виправлення, у зв?язку з чим було направлено Державною установою «Машівська виправна колонія (№9)» подання до суду для вирішення питання про заміну засудженому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м?яким відповідно до ст. 82 КК України.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які підтвердужують доводи сторони захисту щодо поважності підстав відмови ОСОБА_7 від виконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, а саме від робіт з благоустрою.

Крім того, у матеріалах особової справи засудженого наявні рапорти працівників установи від 17.03.2024, з яких вбачається, що ОСОБА_7 17.03.2024 за медичною допомогою не звертався та був забезпечений інвентарем для виконання робіт з благоустрою установи.

Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність визначених законом підстав для заміни ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким та належним чином мотивував своє рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 13.01.2025, щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4