Провадження по справі № 1-кс/752/6185/25
У Х В А Л А

іменем України

"24" липня 2025 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № №0002267 від 14.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

встановив:

17 липня 2025 року засобами поштового зв`язку до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № №0002267 від 14.07.2025, яке 14.07.2025 вилучено під час затримання ОСОБА_5 , у порядку ст. 208 КПК України.

Посилаючись на те, що вилучене в ході обшуку майно, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, прокурор просить накласти арешт на нього арешт з метою збереження як речового доказу.

В судовому засіданні прокурор клопотання про арешт майна підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні та просив його задовольнити.

Власник майна на виклик слідчого судді не з`явився. Заперечень та пояснень з приводу поданого клопотання не подав.

Розглянувши клопотання прокурора, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, вислухавши доводи прокурора, слідчий суддя дійшов до наступного.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 132 КПК України.

Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002267 від 14.07.2025.

В ході досудового розслідування встановлено, що 14.07.2025 приблизно о 10 год. 36 хв, ОСОБА_5 , маючи незняту та непогашену судимість за вчинення корисливого злочину, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу зайшов до павільйону АДРЕСА_1 , та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав рюкзак білого кольору із маркуванням «BPP BACK PACK FOR PEOPLE», вартістю 3000 грн., та зарядну станцію «EcoFlow RIVER 2 Max» із серійним номером R611ZEB6XG980145, вартістю 17 369 грн. 04 коп., які належать ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після чого покинув місце події з викраденим майном, чим завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму.

14.07.2025 о 00 год 03 хв за адресою: м. Київ, проспект Павла Тичини, 5, ОСОБА_5 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

Під час затримання та проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , який відбувся 14.07.2025 у період часу з 00 год 03 хв до 00 год 22 хв у останнього виявлено та вилучено: зарядну станцію Eco Flow River 2 Max серійним номером R611ZEB6XG980145, рюкзак білого кольору фірми BPP , панаму чорного кольору, мобільний телефон марки Samsung Galaxy зеленого кольору, який знаходиться в чохлі зеленого кольору.

15 липня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 від 15.07.2025 вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002267 від 14.07.2025.

Процесуальний керівник вказує, що арешт зазначеного у клопотанні майна обумовлений необхідністю його збереження, як речових доказів, які мають суттєве значення для досудового розслідування та необхідні для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, яке є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися)для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України арешт також може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Аналізуючи вимоги клопотання у сукупності з відомостями, що містяться у матеріалах, які додані до клопотання, слідчий суддя вважає доведеним, що вилучене майно відповідає ознакам речових доказів відповідно до ст. 98 КПК України, зокрема зарядна станція «Eco Flow River 2 Max» серійним номером R611ZEB6XG980145 та рюкзак білого кольору фірми BPP (Back Pack For People) є об`єктом кримінально протиправних дій з боку ОСОБА_5 , мобільний телефон, вилучений під час його затримання може містити інформацію про обставини, які підлягають встановленню під час кримінального провадження.

Також в ході судового розгляду прокурор наполягав на накладенні арешту на панаму чорного кольору, яка вилучена у ОСОБА_5 під час затримання, оскільки під час огляд відеозапису з місця подій встановлено, що останні перебував у цій панамі під час вчинення злочину. На думку прокурора панама чорного кольору, яка вилучена у ОСОБА_5 під час затримання, може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений лише оцінити можливість використання майна, на яке слідчий просить накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні. Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень слідчого судді.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги клопотання є обґрунтованими. Арешт на вказане майно підлягає накладанню з метою його збереження як речового доказу, що відповідає п.1) ч.2 ст. 170 КПК України.

При цьому, відомостей щодо негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею на момент розгляду клопотання не встановлено.

На підстав викладеного, керуючись ст. 40, 131, 132, 168, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно із забороною користування та розпорядження ним у кримінальному провадженні №0002267 від 14.07.2025, яке 14.07.2025 вилучено під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порядку ст. 208 КПК України, а саме на:

- зарядну станцію Eco Flow River 2 Max серійним номером R611ZEB6XG980145,

- рюкзак білого кольору фірми BPP,

- панаму чорного кольору,

- мобільний телефон марки Samsung Galaxy зеленого кольору, який знаходиться в чохлі зеленого кольору.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Організацію виконання ухвали покласти на прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1