ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/571/25 Справа № 932/2051/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 який діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на гауптвахті стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0012639 від 25 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2024 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на гауптвахті стосовно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Наталівка Дніпровського району Дніпропетровської області, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на строк до 25 квітня 2025 року включно, взявши його під варту в залі суду негайно.

Визначено розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 який діє в інтересах ОСОБА_6 вважає, зазначену ухвалу необґрунтованою та незаконною, винесеною з недотриманням вимог ст. ст. 22, 176-178, 183, 184, 194, 199 КПК України, ст.5 Конвенції. Вказує, що суд безпідставно не взяв до уваги доводів захисника про необхідність врахування правових позицій ЄСПЛ. Вважає, що прокурор не виклав обставини, на підставі яких прийшов висновку про наявність ризиків, не посилався на матеріали справи, які підтверджували б ці обставини. Вважає, що суд не зазначив матеріали які переконали у вірогідності переховування обвинуваченого від явки до суду. Вважає, що судом не було враховано доводи захисника, що такий ризик об`єктивно відсутній, а також суд не вивчив документи, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 який є учасником бойових дій станом на січень 2024року, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання разом із батьками, при цьому здійснює догляд за матір`ю - інвалідом ІІІ групи з онко-захворюванням та донькою - невмовлям ОСОБА_9 2024р.н., потребує медичного лікування, добре характеризується за місцем постійного проживання. Відсутність даних про притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності, за першим же викликом 05.02.2025року з`явився до слідчого, відсутність даних про несвоєчасну явку до суду та негайну явку до слідчого за першим же його викликом. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання військового прокурора та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід, який може забезпечити його належну процесуальну поведінку у вигляді особистого зобов`язання із покладенням на нього відповідних обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, підозрюваного, який підтримав доводи свого захисника та просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчого судом першої інстанції дотримані.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг захисників підозрюваного, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані в повній мірі.

З матеріалів справи вбачається, що дане кримінальне правопорушення внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0012639 від 25 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

25 лютого 2025 року о 09 год. 50 хв. год. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану), та вручено пам`ятку з процесуальними правами та обов`язками підозрюваного.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України за обставин, викладених в повідомленні про підозру, а також про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими і такими, що підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, яким слідчий суддя надав належну та повну оцінку в оскаржуваній ухвалі.

Крім того, під час апеляційного розгляду сторони по справі повідомили, що досудове розслідування вже закінчено та обвинувальний акт, щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 407 КК України, скеровано до суду першої інстанції.

Так, слідчий суддя обґрунтовано врахував дані які вказують на обґрунтовану підозру, та які містяться у долучених матеріалах до клопотання, а саме: повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, актом службового розслідування, протоколами допитів свідків зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування в судовому засіданні в суді першої інстанції доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 407 КК України.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів в матеріалах провадження про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки і клопотання слідчого, і оскаржувана ухвала містить вичерпну відповідь наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за яке, передбачено понесення винуватою особою покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У судовому засіданні прокурорами доведено, що більш м`який запобіжний захід обраний ОСОБА_6 на даній стадії кримінального провадження не міг запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під особистим зобов`язанням або під дією іншого більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний без будь-яких перешкод міг переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Оскільки вони не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, на що вказують особистість підозрюваного, а також суворість покарання за кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Доводи апеляційної скарги про не врахування судом матеріали які характеризують підозрюваного, є безпідставними та спростовуються оскаржуваною ухвалою. Судом оцінено в сукупності такі обставини: достатню обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному (у разі встановлення його вини) за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється - позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, а також особу підозрюваного та стан його здоров`я, який одружений, має малолітню дитину, є військовослужбовцем, має статус учасника бойових дій, відомості про перебування на обліку у медичних закладах за місцем проходження служби відсутні, за місцем проходження служби зарекомендував себе нижче посереднього, раніше не судимий.

Стороною захисту під час судового розгляду не надано документально підтверджених та переконливих доказів, що унеможливлюють перебування ОСОБА_6 під вартою та наявність загрози здоров`ю та життю обвинуваченого та те, що ОСОБА_6 позбавлений необхідної медичної допомоги та неможливістю лікування в умовах тримання під вартою.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суддя при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом. Між тим, положення ч. 3 ст. 176 КПК України зобов`язує суддю насамперед розглянути можливість застосування менш суворих заходів, ніж позбавлення волі.

Так, слідчим суддею, було додержано вищевказані норми закону та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави з наведенням в оскарженій ухвалі відповідних мотивів.

Колегія суддів, оцінив всі обставини справи, особу підозрюваного ОСОБА_6 , його стан здоров`я, відомості що характеризують його як особу, приходить до висновку, що підстав для застосування стосовно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не має, так як він не зможе забезпечити запобіганню встановлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та відмови слідчому у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою на гауптвахті.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, ухвала слідчого судді суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на гауптвахті стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0012639 від 25 жовтня 2024 року, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді