Справа №:755/7296/25
Провадження №: 1-кс/755/1538/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка, Херсонської області, громадянина України, українця, із вищою освітою, маючого на утриманні малолітніх дітей, а саме доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, в кримінальному проводженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001502 від 29 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в :

Старший слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді із зазначеним клопотанням.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001502 від 29.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

Згідно зі ст. 178 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Згідно з п. 2 Положення до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини І - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань І - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань І - II групи патогенності і токсинами.

Відповідно до п. 3 Положення Міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система Згідно з п. 9 Положення видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ.

Відповідно до п. 8.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622 (далі - Інструкція), дозвільна система, що здійснюється органами поліції, поширюється на бойову нарізну військових зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, охолощену, нейтралізовану, несучасну, спортивну, мисливську вогнепальну зброю, бойові припаси до зброї, основні частини зброї, пневматичну, холодну зброю, пристрої та патрони до них, що належать підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам господарювання та громадянам.

Згідно з п. 8.9. Інструкції боєприпаси - спеціально виготовлені вироби одноразового використання, які призначені забезпечити ураження цілей в умовах збройної боротьби, самооборони, полювання, спорту.

Згідно з п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII (далі - Перелік), зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї

і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси, не можуть перебувати у власності громадян.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01 год. 15 хв. 30.04.2025 року та в невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, придбав гранату іноземного виробництва у пластиковому корпусі зеленого кольору з маркуванням «GR MA OF F1A», які почав зберігати та перевозити без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, перевезення та зберігання бойових припасів, 30.04.2025 року у невстановлений час, але не пізніше 01 год. 15 хв. 30.04.2025 року, ОСОБА_5 тримаючи при собі рюкзак, в якому знаходилась вказана граната, присів до автомобіля марки «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_10 , поклавши даний рюкзак в задню частину салону автомобіля, після чого останні здійснили рух на вказаному автомобілі в напрямку вулиці Стальського у місті Києві.

У подальшому, 30.04.2025 року о 01 год. 15 хв. ОСОБА_5 затримано за адресою м. Київ, вул. Стальського, 24, де в період часу з 02 год. 55 хв. до 03 год. 50 хв. слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві під час проведення огляду місця події з внутрішньої кишені рюкзака, яким користувався ОСОБА_5 вилучено гранату іноземного виробництва у пластиковому корпусі зеленого кольору з нанесенням маркування жовтого кольору «GR MA OF F1A», з маркуванням на металевому важелі підривача «BA R 4-7S F13…09 - SAE-24», яка згідно Акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 30.04.2025 року у зв`язку із пошкодженням ударного механізму підривника та неможливістю транспортування знищена на тимчасовому підривному майданчику за адресою м. Київ, вул. Стальського, 24.

Крім того, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01 год. 15 хв. 30.04.2025 року та в невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, придбав румунську наступальну гранату GMO-1 з підривачем FGM-1, а також 40 мм гранатометну гранату іноземного виробництва, які почав зберігати та носити без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів, у невстановлену дату та час, але не пізніше 01 год. 15 хв. 30.04.2025 року ОСОБА_5 переніс румунську наступальну гранату GMO-1 з підривачем FGM-1, а також 40 мм гранатометну гранату іноземного виробництва до місця свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став незаконно зберігати у верхній частині шафи житлової кімнати.

У подальшому, 30.04.2025 року в період часу з 04 год. 43 хв. до 06 год. 41 хв. слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 виявлено та вилучено: румунську наступальну гранату GMO-1 з підривачем FGM-1, важіль якого примотаний до корпусу гранати чорною ізоляційною стрічкою та відповідно до Акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 30.04.2025 відноситься до першої категорії вибухонебезпечності, підлягає знищенню в умовах полігону та є боєприпасом, 40 мм гранатометну гранату іноземного виробництва, яка відповідно до Довідки про категорію вибухонебезпечності від 30.04.2025 року відноситься до категорії - небезпечна та згідно Акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 30.04.2025 року є боєприпасом.

30 квітня 2025 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності, а саме: протоколами допитів свідків, протоколами обшуку, протоколом огляду місця події, іншими доказами в сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При розгляді даного клопотання необхідно прийняти до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти громадської безпеки, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.

Крім того, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам, а саме переховуватись від органу досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинений ним тяжкий злочини, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, що може бути сприйняте ОСОБА_5 більш небезпечним ніж переховування від органів досудового розслідування та суду. Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний шляхом підмовляння, підкупу, погроз може схиляти їх до дачі неправдивих показань. Вагомою частиною доказової бази у вказаному кримінальному провадженні являються показання свідків, місце мешкання та роботи яких останньому відомі, що суттєво збільшує вищевказаний ризик.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, у подальшому може вплинути на хід досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 не пов`язаного з ізоляцією від суспільства не забезпечить належну правову поведінку підозрюваного. Дані обставини пояснюються тим, що ОСОБА_5 , не будучи позбавленим можливості вільного пересування та вибору місця проживання, може продовжити вчиняти злочини або спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду і поза межами м. Києва. Крім того, неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що він не має постійного місця проживання та перебуваючи на свободі може впливати на свідків, які ще не допитані у суді.

Таким чином, у органу досудового розслідування на даний час відсутні об`єктивні переконання у тому, що підозрюваний буде належним чином виконувати обов`язки покладені на нього рішенням суду про застосування саме цього запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, менш суворі запобіжні заходи будуть не достатніми для забезпечення належної кримінально-процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 та запобігання зазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, оскільки існують ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, зазначив, що ризики наведені прокурором містять лише формальний характер, нічим не підтверджені, зазначив, що підозрюваний ОСОБА_5 є учасником бойових дій, має на утриманні трьох малолітніх дітей, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Свідок ОСОБА_12 підтримала думку захисника, зазначила, що вона є співвласником квартири, що за адресою: АДРЕСА_3 , просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту підозрюваному саме за цією адресою, так як ОСОБА_5 проживає за цією адресою разом з її донькою.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, захисника, підозрюваного, свідка, дослідивши надані матеріали, дійшов такого висновку.

За вказаним фактом 29 квітня 2025 року відомості про вчинення злочину внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно реєстраційний номер № 0001502.

До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розписки підозрюваного щодо вручення йому копії клопотання, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України.

Вирішуючи питання про наявність підстав обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного з цим злочином, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання істинних завдань КПК України визначених ст. 2.

У судовому засіданні на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, наявними у справі доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.04.2025 року, рапортом працівника поліції, протоколом допиту потерпілого від 29.04.2025 року, протоколами допиту свідка від 30.04.2025 року, протоколом огляду події від 30.04.2025 року, актом знищення (знешкодження) вибухових матеріалів або таких, що їх нагадують від 30.04.2025 року, протоколом обшуку від 30.04.2025 року, протоколом особистого обшуку особи, затриманої в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України, протоколом допиту підозрюваного від 30.04.2025 року, постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 30.04.2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Наявність же будь-яких обставин, що є суперечливими, або свідчать про наявність даних, які підлягають перевірці, і є завданням органу досудового розслідування під час розслідування справи з метою підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання, що повинно підтвердити або спростувати підозру.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини в інкримінованому злочині, майновий стан підозрюваного, його вік, міцність його соціальних зв`язків.

Також при розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує правову позицію, викладену в рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» (Kharcnenko v. Ukraine) №40107/02, щодо обов`язку суду при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядати можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п.80).

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя критично ставиться до обґрунтувань прокурором ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливість незаконно впливати на свідка, оскільки слідчим у клопотанні дані ризики лише формально зазначені та жодним чином не обґрунтовані.

Таким чином, прокурором доведено обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується матеріалами клопотання, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування, суду, не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні (п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України). Така обставина дає підстави слідчому судді застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений у клопотанні.

За наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що запобігання будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям підозрюваного на вимогу слідчого, прокурора, суду можливе і при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби, з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України терміном на 2 місяці.

Керуючись, ст. ст. 176-178, 182-184, 194, 196, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. до 28 червня 2025 року, за адресою: АДРЕСА_3 .

Зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

1) не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня без дозволу слідчого, прокурора, або суду, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги, а також прибуття до місць укриття та бомбосховищ.

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти в залі суду негайно.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Роз`яснити виконавцям, що навмисне невиконання службовою особою ухвали суду або здійснення перешкод її виконання тягне кримінальну відповідальність за ст. 382 КК України.

Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: