Справа № 541/1615/25
№ провадження 1-кп/541/247/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,, ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000082 від 11.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луцьк Волинської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, утриманців немає, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 не пройшовши встановлену процедуру отримання водійського посвідчення, затвердженої постановою КМУ № 340 від 08.05.1993 р. «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», вчинив дії спрямовані на пособництво у підробленні посвідчення водія за наступних обставин.

В березні 2024 точного місяця, дати та часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, у ОСОБА_5 який перебував у невстановленому досудовим розслідуваним місці, виник кримінально- протиправний умисел спрямований на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія на власне ім`я, що посвідчує право керування транспортними засобами категорії «С» та «В».

Із цією метою, ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, направленим на порушення встановленого законом порядку завірення та використання офіційних документів, порядку документального підтвердження фактів, що мають юридичне значення, будучи обізнаним з порядком отримання посвідчення водія, яке видається установою - відповідним територіальним сервісним центром МВС України, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання такого документа, а саме посвідчення водія, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразків, бланків і технічних описів бланків Національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знаку України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» №844 від 16.09.2020 відноситься до документів, які перебувають в офіційному обігу України, тобто є офіційним документом та надає право на керування транспортними засобами відповідних категорій, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, діючи умисно, протиправно, з метою підроблення посвідчення водія та подальшого його особистого використання, усвідомлюючи кримінально-протиправний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення посвідчення водія, усвідомлюючи, що процедура отримання посвідчення водія передбачає закінчення курсів водіння по підготовці водіїв для отримання водійського посвідчення, проходження медичного огляду, складання іспитів у сервісному центрі МВС, вступив у змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою щодо виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія на власне ім`я.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного умислу, спрямованого на пособництво у підробленні посвідчення водія, ОСОБА_5 надав невстановленій особі у невстановлений спосіб фото свого паспорту громадянина України, для подальшого внесення інформації, яка міститься в ньому, тим самим сприяючи невстановленій особі у підробці посвідчення водія.

У подальшому ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, місце, спосіб, отримав від невстановленої досудовим розслідування особи посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 від 28.03.2024, на ім`я ОСОБА_5 , яке не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, що посвідчує право керування транспортними засобами категорії «В» та «С».

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів №СЕ-19/117-25/8490-ДД від 15.04.2025, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , на пластиковій основі з вихідними типографськими даними заповнений на ім`я ОСОБА_5 , не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.

Так, 11 квітня 2025 року о 06 год. 40 хв. ОСОБА_5 будучи учасником дорожнього руху як водій транспортного засобу - автомобіля «Mercedes Benz 308 CDI», державний номерний знак НОМЕР_2 рухаючись по вул. Гоголя в м. Миргород, був зупинений працівниками УПД ГУНП в Полтавській області за порушення Правил дорожнього руху України і вчинення адміністративного правопорушення, маючи при собі підроблене посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 від 28.03.2025, придбане у невстановленої особи, достовірно знаючи, що вказане посвідчення за способом виготовлення та елементами захисту не відповідає зразку бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу та є підробленим, усвідомлюючи свої кримінально-протиправні дії, діючи умисно, з метою створити видимість наявності у нього дійсного посвідчення водія та відповідно і з цим права на керування транспортними засобами перед працівниками УПД Головного управління Національної поліції в Полтавській області, пред`явив на законну вимогу останніх завідомо підроблене для нього посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 із його особистими анкетними даними та фотокарткою, яке за способом виготовлення та елементами захисту не відповідає зразку бланку посвідчення, що перебуває в офіційному обігу, тим самим використав його.

Після цього, 11.04.2025 в ході огляду у ОСОБА_5 вилучено посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 із його анкетними даними та фотокарткою.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів №СЕ-19/117-25/8490-ДД від 15.04.2025, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , на пластиковій основі з вихідними типографськими даними заповнений на ім`я ОСОБА_5 , не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.

Своїми умисними та протиправними діями, що виразилися у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

Усіма своїми умисними та протиправними діями, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

23 квітня 2025 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_7 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_7 буде призначене покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 гривень, за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 510 гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити обвинуваченому ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді штрафу у розмрі п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Отримана згода обвинуваченого ОСОБА_5 на призначення запропонованого виду та розміру покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1) ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, вислухавши позицію учасників підготовчого судового провадження, які наполягали на затвердженні судом угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим підлягає затвердженню з наступних підстав.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_7 узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України визнав повністю, підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник ОСОБА_6 також підтвердила добровільність укладення угоди та просила її затвердити.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали, які надійшли з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити ОСОБА_7 узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 468 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, у вчиненні яких ОСОБА_7 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, свою вину визнав, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем мешкання характеризується позитивно, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити обвинуваченому ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді штрафу у розмрі п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Дане покарання буде достатньою мірою для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 в ході судового розгляду повністю визнав свою вину, усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст. 476 КПК України.

При цьому суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Питання процесуальних витрат вирішити відповідно до положень ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 122, 314, 373, 374, 474,475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 квітня 2025 року, укладену між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_6 .

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити обвинуваченому ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді штрафу у розмірі п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п?ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 2228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) гривень 50 копійок.

Речовий доказ посвідчення водія серії НОМЕР_1 залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом відповідно до ст.389-1 КК України.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя:ОСОБА_1