УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року

м. Київ

справа № 273/2207/24

провадження № 51-1889ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 січня 2025 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 25 березня 2025 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 січня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 17 липня 2024 року за матеріалами досудового розслідування, внесеними до ЄРДР за № 0000089 від 09 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 25 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вказану вище ухвалу слідчого судді - без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вищевказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши викладені у касаційній скарзі доводи та надані копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

В касаційній скарзі ставиться питання про перегляд ухвали слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 січня 2025 року, а також ухвали Житомирського апеляційного суду від 25 березня 2025 року, що постановлена за результатами розгляду апеляційної скарги на зазначену ухвалу слідчого судді по суті. Отже, оскарження таких судових рішень у касаційному порядку не передбачено.

За правовою позицією Конституційного Суду України (рішення від 08 квітня 2015 року № 3-рп/2015), згідно з Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим. У разі обмеження права на оскарження судових рішень законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію права на судовий захист і не порушувати сутнісний зміст такого права.

Такі обмеження права на касаційне оскарження ухвал слідчого судді після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвал суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такі ухвали встановлені законодавцем у змісті ст. 424 КПК.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК, застосовуються у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження (ч. 6 ст. 9 КПК).

За таких обставин, наявність визначених у законі обмежень щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову

у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції вправі відмовити у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам ст. 427 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржені судові рішення не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 січня 2025 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 25 березня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3