ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

21 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000816 внесеного до ЄРДР 30.07.2025, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Гущинці Калинівського району Вінницької області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло вищевказане клопотання слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000816 від 30.07.2025 за підозрами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що упродовж періоду вересня жовтня 2024 року ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою, спрямованими на незаконне збагачення ФОП ОСОБА_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), зловживаючи своїм службовим становищем, вирішила розтратити на його користь чуже майно бюджетні кошти відділу, які перебували у її відданні, як його начальника, та якими вона у межах своїх повноважень мала право розпоряджатися, під виглядом здійснення капітального ремонту дорожнього покриття по вул. Садова у м. Калинівка Хмільницького району Вінницької області, які у дійсності ремонту не потребували.

Для реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на розтрату бюджетних коштів, ОСОБА_7 залучила як пособника ФОП ОСОБА_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), який під виглядом виконавця робіт мав отримати бюджетні кошти на власний рахунок, а також ФОП ОСОБА_8 (ІПН НОМЕР_2 ), під виглядом здійснення технічного нагляду за виконанням цих робіт.

Так ОСОБА_4 , реалізовуючи спільний з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 умисел, спрямований на розтрату бюджетних коштів на користь ФОП ОСОБА_4 , під виглядом проведення капітального ремонту дорожнього покриття по вул. Садова м. Калинівки Хмільницького району Вінницької області, зловживаючи своїм службовим становищем, на підставі виготовленого у 2023 році дефектного акта та кошторисної документації за цим об`єктом, будучи обізнаним, що дорожнє покриття на ньому не потребує капітального ремонту, оскільки роботи виконані у 2023 році невстановленими особами, 13.09.2024, перебуваючи у м. Калинівка Хмільницького району Вінницької області, більш точний час і місце у ході досудового розслідування встановити не вдалося за можливе, уклав з ОСОБА_7 , яка діяла від імені відділу з питань управління комунальною власністю Калинівської міської (Замовник), без застосування відкритих торгів у системі Prozorro, від імені

ФОП ОСОБА_4 (Підрядник) договір підряду № 34 на виконання робіт «Капітальний ремонт дорожнього покриття по вулиці Садова м. Калинівка Хмільницького району Вінницької області» (код ДК 021:20-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь), тобто підписав його, вартістю 1 178 851,00 грн, з терміном виконання не пізніше ніж до 31.12.2024.

Згідно з п.п. 3.2., 4.5. цього договору, підрядник розпочинає виконання робіт протягом 7 календарних днів з моменту підписання цього Договору, оплата за які здійснюється Замовником протягом 10 банківських днів шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Підрядника за фактично виконані роботи, з моменту та на підставі підписаних Сторонами актів форми № КБ-2в та довідок форми № КБ-3.

Відповідно до п. 6.1. договору, сторони визначають протягом двох днів після його підписання представників сторін, уповноважених на підписання актів форми КБ-2в та інших виконавчих документів. Акти виконаних робіт готує Підрядник і передає для підписання уповноваженому представнику Замовника.

Відповідно до п. 7.1. договору, підрядник зобов`язується виконати роботи, якість яких відповідає технічним вимогам Замовника, діючим стандартам та нормам.

Крім того, згідно з п. 7.2. Замовник здійснює контроль і технічний нагляд за відповідністю якості, обсягів і ціни виконання робіт.

Пунктом 10.1. визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2024, а в частині розрахунків до повного виконання зобов`язань.

Продовжуючи реалізовувати спільний з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочинний умисел, спрямований на розтрату бюджетних коштів, ОСОБА_4 , як пособник, не пізніше 01.10.2024, більш точну дату, час та місце у ході досудового розслідування встановити не вдалося за можливе, використовуючи реквізити та рахунки ФОП ОСОБА_4 , діючи спільно з ОСОБА_7 , здійснили виготовлення акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2024 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2024 року (до договору підряду № 34 від 13.09.2024), до яких внесли завідомо неправдиві відомості про виконані роботи та матеріальні ресурси по капітальному ремонту дорожнього покриття вулиці Садова м. Калинівка Хмільницького району Вінницької області, які підрядником не виконувалися, та ресурси, які не використовувалися, підписав їх від імені ФОП ОСОБА_4 та поставив печатку ФОП ОСОБА_4 , а ОСОБА_7 від імені відділу з питань управління комунальною власністю Калинівської міської.

Крім того, для створення переконливості правомірності своїх дій та ОСОБА_7 , ОСОБА_4 знаючи, що 23.09.2024, між відділом з управління комунальної власності Калинівської міської ради укладено договір № 44 з ФОП ОСОБА_8 , в особі ОСОБА_8 , який був обізнаний про проведений у 2023 році ремонт дорожнього покриття, на здійснення технічного нагляду за об`єктом: «Капітальний ремонт дорожнього покриття по вулиці Садова м. Калинівка Хмільницького району Вінницької області», вартістю 16 684,00 грн без ПДВ, знаючи, що останній технічного нагляду за об`єктом ремонту не здійснював, так як роботи виконані невстановленими особами у 2023 році, перебуваючи у невстановленому місці та у невстановлену дату та час, але не пізніше 01.10.2024, надав ФОП ОСОБА_8 акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2024 року до договору № 34 від 13.09.2024 із внесеними до нього недостовірними відомостями щодо обсягів робіт та матеріальних ресурсів, які підрядником не виконувались та ресурсами, які не використовувались, який діючи умисно, сприяючи ОСОБА_7 у розтраті бюджетних коштів, здійснив підписання зазначеного акта та проставив печатку «Інженер технічного нагляду реєстраційний № 7142 ОСОБА_9 ».

Надалі, у невстановлену дату та час, але не пізніше 01.10.2024, та у невстановленому місці ОСОБА_4 підписаний ним та ОСОБА_8 акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2024 року до договору № 34 від 13.09.2024 передав ОСОБА_7 .

У подальшому, на підставі підписаних ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 акта № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2024 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2024 року (до договору підряду № 34 від 13.09.2024), відділом з питань управління комунальною власністю Калинівської міської ради відповідно до платіжної інструкції № 9 від 04.10.2024 здійснено перерахування коштів у сумі 1 171 041,48 грн. з ПДВ на банківський рахунок ФОП ОСОБА_4 № НОМЕР_3 , відкритий у АТ «Райффайзен Банк», за роботи, які цією фізичною особою підприємцем не виконувалися.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи спільно з ОСОБА_8 , як пособником, здійснили сприяння ОСОБА_7 у розтраті бюджетних коштів шляхом зловживання своїм службовим становищем, у результаті чого на користь ФОП ОСОБА_4 розтрачено грошові кошти відділу з питань управління комунальною власністю Калинівської міської ради на загальну суму 1 171 041,48 грн, що відповідно до пункту 4 примітки до статті 185 КК України станом на листопад 2024 року в 773 рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є особливо великим розміром.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Гущинці Калинівського району Вінницької області, проживаючому в АДРЕСА_1 , громадянину України, 20.08.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих правопорушень підтверджується наступними доказами, зібраними у ході досудового розслідування:

рапортом про кримінальне правопорушення;

протоколом НСРД (візуальне спостереження за місцем) зафіксовано, що роботи у період дії договорів не виконувалися;

протоколами НСРД (зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж) зафіксовано розмови ОСОБА_7 у ході яких остання підтверджує, що роботи проводились без укладання будь-яких документів не у період дії договору;

протоколом допиту у якості свідка заступника міського голови Калинівської міської ради ОСОБА_10 , який підтвердив, що роботи проводилися у 2023 році ФОП ОСОБА_4 ;

протоколом обшуку приміщення Калинівської міської ради, відповідно до якого вилучені оригінали документів щодо укладання та виконання договору підряду по ремонту дороги, посадові інструкції, тощо;

висновком судово-почеркознавчої експертизи, відповідно до якої підписи у договорі та виконавчій документації виконані ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ;

протокол проведення тимчасового доступу до документів АТ «Райффайзен Банк» щодо руху коштів по рахункам підрядника;

протокол огляду руху коштів ФОП ОСОБА_4 підтверджено надходження коштів з Калинівської міської ради;

іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Підозрюваний ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, що зумовлює необхідність обрання останньому міри запобіжного заходу. При цьому існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, які полягають у тому, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків.

Зокрема, оскільки санкція інкримінованої ОСОБА_4 статті вчиненого злочину є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, існує ризик того, що ОСОБА_4 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду, тобто є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Окрім цього, доведеність вини ОСОБА_4 , у вчинені злочину передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, у значній мірі базуватиметься на показаннях свідків. З огляду на це, ОСОБА_4 , перебуваючи поза умовами ізоляції, намагатиметься здійснювати вплив на свідків для викривлення обставин вчинення кримінальних правопорушень на власну користь, що є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Частина 3 статті 183 КПК зобов`язує слідчого суддю під час застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначати розмір застави. І лише щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування; злочинів, які спричинили загибель людини; або якщо у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений особою слідчому судді згідно ч. 4 ст. 183 КПК України надається право, застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, не визначати розмір застави. При цьому, слідчий суддя зобов`язаний обґрунтувати у рішенні незастосування застави.

Таким чином, визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу у разі застосування тримання під вартою є обов`язком слідчого судді, за винятком випадків, передбачених ч. 4 ст.183 КПК України.

Відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Оскільки досудовим розслідуванням установлено, що діями ОСОБА_4 заподіяно шкоду Державному бюджету України в сумі 1 171 041,48 грн., враховуючи тяжкість вчиненого злочину, найбільш дієвим, відповідно до вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, буде розмір застави у межах заподіяних збитків, а саме 387 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 171 836 грн.

Беручи до уваги вищевикладене, існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість запобігти вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, керуючись вимогами ст. 40, 131, 132, 176, 178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, чинити тиск на свідків та потерпілих, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисники в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі. Також просили зменшити розмір застави, оскільки вказаний розмір в клопотанні слідчого є непомірним для підозрюваного.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 , раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, пенсіонер, позитивно характеризується.

Органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України обґрунтована.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

У Резолюції Комітету міністрів Ради Європи № 11 від 09.04.1965 року «Взяття під варту» і Рекомендації R 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зазначено, що взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи та гарантувати можливість підозрюваного на альтернативний вид запобіжного заходу.

Відповідно до Кодексу «завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура» (ст.2 КПК); «під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом» (ч.1 ст.12 КПК).

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 19 червня 2024 року № 7-р(II)/2024, у справі № 3-111/2023(207/23, 315/23), виходячи зі змісту приписів статей 3, 8, частин першої, другої статті 29, частини першої статті 55, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України Конституційний Суд України вважає, що відповідно до вказаних приписів Кодексу під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу є можливість, за певних підстав та обставин, визначених статтями 177, 178 Кодексу, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід. Отже, за частиною шостою статті 176 Кодексу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не визначено як безальтернативний винятковий запобіжний захід.

За ч. 2 ст. 29 Конституції України в сув`язі з приписами статей 3, 8, частини першої статті 55, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України унормування законом підстав та порядку застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має відповідати передусім принципам правовладдя, домірності, презумпції невинуватості, забезпечувати особі належний судовий захист від свавілля, а застосування цього запобіжного заходу має бути засноване не лише на тяжкості злочину, в якому підозрюють або обвинувачують особу, а й на наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину особою, ризиків у зв`язку з неналежною процесуальною поведінкою такої особи для здійснення кримінального провадження та захисту відповідних публічних інтересів, що гарантуватиме тримання під вартою лише на підставі вмотивованого рішення суду. Засадничий судовий захист особи від свавілля під час позбавлення її свободи не може бути обмежений за жодних обставин, навіть в умовах воєнного стану. Відповідно до приписів ч.2 ст.64 Конституції України в умовах воєнного стану не можуть бути обмежені конституційні права на свободу та особисту недоторканність (стаття 29), на судовий захист (стаття 55), а також презумпція невинуватості (стаття 62). Конституційний Суд України, перевіривши ч.6 ст.176 КПК на відповідність вимозі домірності, звернув увагу, що під час обмеження права на свободу та особисту недоторканність потрібними є не будь-які менш обтяжливі для прав і свобод осіб заходи, а лише ті, які здатні досягти правомірної мети на якісному рівні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання підозрюваному права на альтернативний вид запобіжного заходу, а також з урахуванням матеріального стану підозрюваного ОСОБА_4 , тому йому необхідно визначити заставу, яка буде гарантувати виконання ним покладених на нього обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Затримати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в залі суду, відразу після проголошення даної ухвали слідчого судді.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 19 жовтня 2025 року (час рахувати відповідно до протоколу затримання).

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 19 жовтня 2025 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 696 440 (шістсот дев`яносто шість тисяч чотириста сорок) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 будуть покладені наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматися від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання закордонний паспорт та інші документи, які дають право на перетин державного кордону.

Якщо ОСОБА_4 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, в такому разі контроль за виконанням ухвали в частині виконання покладених на підозрюваного обов`язків покласти на слідчого, який провадить досудове розслідування кримінального провадження.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, але в межах строку досудового розслідування.

Організацію затримання підозрюваного ОСОБА_4 та складання протоколу затримання покласти на слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_11