Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/14/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 404/2286/21 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області

кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № №0000201, за апеляційними скаргами захисників-адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 листопада 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Баку Республіки Азербайджан, громадянин України, з вищою освітою, одружений, працює в Червоному хресту регіональним координатором, який проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винуватим та засуджений за ч. 3 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки, із конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності. Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку. Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк перебування під вартою з 22.02.2021 до 24.02.2021. Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили, залишено заставу у розмірі 158900 грн. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів для проведення експертиз у розмірі 12422 грн. 20 коп.

кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 , визнано винним та засуджено за те, що він, обіймаючи посаду виконувача обов`язків декана факультету льотної експлуатації та обслуговування повітряного руху Льотної академії Національного авіаційного університету (ЛА НАУ), наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, а тому відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України був службовою особою, вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

Відповідно до наказу №679/о від 06.08.2018 ОСОБА_10 зарахована курсантом 1 курсу денної форми навчання та станом на 22.02.2021 була курсантом 182 н/г третього курсу ФЛЕ та ОПР ЛА НАУ.

Згідно з планом навчальної програми курсантам-пілотам задля подальшого працевлаштування необхідно проходити виробничу (льотну) практику на базі ЛА НАУ, а саме учбові польоти. Черга для допуску до польотів формується на підставі рейтингу успішності курсантів ЛА НАУ, що регулюється тимчасовим положенням про порядок визначення рейтингу курсантів-пілотів, затвердженого 26.02.2014 начальником академії НАУ ОСОБА_11 .

Відповідно до Наказу Міністерства транспорту України №486 від 07.12.1998 «Про затвердження Правил видачі свідоцтв авіаційному персоналу в Україні»: п.1.1 Правила видачі свідоцтв авіаційному персоналу в Україні (далі - Правила) обов`язкові для авіаційного персоналу, що здійснює експлуатацію та технічне обслуговування цивільних повітряних суден, використання повітряного простору та обслуговування повітряного руху, підготовку авіаційних фахівців в організаціях, зареєстрованих на території України, незалежно від форм власності та відомчої підпорядкованості; п.5.4.1.3.1 Кандидат на одержання свідоцтва комерційного пілота (літак) повинен мати загальний наліт не менше, як 150 годин під час проходження курсу підготовки за затвердженою програмою в якості пілота літака. Дозволяється зарахування в цей загальний наліт не більше, як 10 годин нальоту, виконаних з пілотом-інструктором на комплексному пілотажному тренажері.

Згідно з рейтингом успішності курсантів-пілотів 18 роти ОСОБА_10 протягом 2018-2020 років мала, у тому числі, один із найвищих балів успішності і займала високі для навчання позиції. Але, незважаючи на це, за весь період навчання ОСОБА_10 було допущено лише до 6 годин навчальних польотів на першому курсі, другий та третій курс до участі в польотах ОСОБА_10 з незрозумілих причин допущена не була.

ОСОБА_10 , розуміючи, що їй не вистачає годин навчальних польотів для одержання свідоцтва комерційного пілота та вона фактично не виконує програму виробничої практики, що вплине також на успішність її навчання, вирішила звернутись за консультацією до заступника начальника ЛА НАУ ОСОБА_12 .

23.12.2020 між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 в службовому кабінету останнього відбулась зустріч, в ході якої ОСОБА_10 повідомила про свою проблему, на що ОСОБА_12 відповів, що на даний час польоти не проводяться та протягом січня проводитись не будуть, та разом з тим він зазначив, щоб на початку лютого вона особисто звернулась до декана свого факультету ОСОБА_8 чи ОСОБА_13 , в залежності від того, хто з них буде обіймати посаду декана, та дізналась, яким чином вона може здійснити необхідну їй кількість навчальних польотів, оскільки він не розуміє, у зв`язку з чим їй відмовляють у проходженні виробничої практики.

16.02.2021 ОСОБА_10 прийшла до службового кабінету №222 декана ФЛЕ та ОПР ЛА НАУ ОСОБА_8 для того, щоб повідомити йому про свою проблему із недостачею кількості годин польотів та знайти шляхи їх вирішення. У ході розмови ОСОБА_8 повідомив їй, що для проходження всього курсу навчальних польотів їй необхідно надати йому грошові кошти в розмірі 11600 доларів США, а на даний час для початку здійснення польотів необхідно надати грошові кошти в розмірі 5600 доларів США.

ОСОБА_10 , розуміючи, що їй не вистачає годин навчальних польотів та вона фактично не виконує програму практики, у зв`язку з чим може бути відрахована із ЛА НАУ та не одержить свідоцтво комерційного пілота, була вимушена погодитись на вимогу ОСОБА_8 щодо надання йому неправомірної вигоди та повідомила останньому, що у неї на даний час відсутня вказана сума грошових коштів, та їй потрібен час, щоб зібрати вказану суму.

22.02.2021 приблизно о 13 год. 30 хв. за попередньою домовленістю з ОСОБА_8 ОСОБА_10 прибула до службового кабінету №222 по вул. Добровольського, 1 у м. Кропивницькому. У ході розмови ОСОБА_10 повідомила, що зібрала лише 5000 доларів США з обумовленої ОСОБА_8 суми в 5600 доларів США, яку останній визначив як необхідну для початку здійснення нею навчальних польотів. У подальшому ОСОБА_8 здійснив запис особистих даних ОСОБА_10 в свій блокнот та повідомив, що найближчим часом вона зможе розпочати навчальні польоти. Після цього ОСОБА_10 передала ОСОБА_8 раніше обумовлену суму грошових коштів в розмірі 5000 доларів США, як неправомірну вигоду за вчинення ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 дій, спрямованих на безперешкодне здійснення останньою навчальних польотів. Після одержання грошових коштів ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в ході проведення особистого обшуку у затриманого було виявлено та вилучено грошові кошти в розмірі 5000 доларів США.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, юридичну кваліфікацію дій та доведеності вини обвинуваченого, просить вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.11.2022, стосовно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки із конфіскацією майна. В іншій частині вирок залишити без змін. Обґрунтовує свої вимоги тим, що місцевий суд під час призначення покарання достатньою мірою не врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжкого, ставлення ОСОБА_8 до вчиненого злочину, який свою вину у вчиненні злочину не визнав та не розкаявся. Судом першої інстанції не встановлено обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а тому призначення покарання ОСОБА_8 в мінімальному розмірі є необґрунтованим і несправедливим через м`якість.

До закінчення апеляційного розгляду прокурор відкликав подану апеляційну скаргу.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі просить вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.11.2022 щодо ОСОБА_8 - скасувати. Постановити ухвалу, якою кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000201 від 26.11.2020 щодо ОСОБА_8 закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримання та відсутністю складу злочину. Обґрунтовує свої вимоги тим, що місцевий суд безпідставно послався як на докази винуватості ОСОБА_8 показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_10 , оскільки наведені у вироку суду показання вказаних свідків не доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Зазначає, що ОСОБА_10 24.11.2020 року в заяві вказує про те, що особисто в неї вимагає гроші ОСОБА_12 , однак, як чітко вбачається із запису НСРД від 23 грудня 2020 року, ОСОБА_22 вперше розмовляє з даною курсанткою, жодних натяків на неправомірну вигоду не висказує. При тому зазначає, щоб курсантка підійшла до ОСОБА_23 чи ОСОБА_24 ( в залежності від того, хто буде деканом) для складання рейтингу (а не подальшого вирішення питання, як зазначає в протоколі допиту від 23.12.2020 заявниця). При цьому, на дану зустріч (першу, не зважаючи на наявність заяви) заявниця прийшла вже з техзасобами для запису розмови, однак даний запис лише підкреслює безпідставність звинувачень і безпідставність подання заяви. У лютому 2021 року заявниця також з технічними приладами прямує до в.о. декана ОСОБА_8 і провокує його на розмову про надання коштів за польоти. Не зважаючи на те, що ОСОБА_23 жодної дати та часу зустрічі даній курсантці не призначав, вона 22.02.2021 з`явилася до нього в кабінет і нібито передала йому гроші в сумі 5000 доларів США. Оскільки, сам факт передачі грошей, незважаючи на наявність техзасобів не зафіксований, і даний факт є лише припущенням, факт передачі грошей відсутній. Більш того, заявниця у заяві про вчинення кримінального правопорушення до СБУ зазначила суму неправомірної вигоди, яка в неї вимагається - 3200 доларів США, оскільки грошову суму заявниці жодний з працівників ЛА НАУ не оголошував і жодних розмов про сплату коштів не відбувалося, вона порахувала її сама і на власний розсуд зазначила в заяві. Вважає протокол особистого обшуку та сам особистий обшук ОСОБА_8 недопустимим доказом з наступних підстав. По-перше, при вході до кабінету № 222 ЛА НАУ, службовими особами поліції та СБУ не було пред`явлено будь-якого процесуального документа, що підтверджує наявність повноважень для проникнення до приміщення, яке не є загальнодоступним, а зазначений кабінет - є службовим кабінетом ОСОБА_8 , а також не отримано згоду ОСОБА_8 на огляд зазначеного кабінету та згоду керівництва льотної академії. Сторона обвинувачення з клопотанням про дозвіл на обшук чи огляд службового кабінету обвинуваченого до слідчого судді не зверталася. При цьому, відсутність заперечень з боку обвинуваченого, на той час затриманого, щодо проведення такого огляду не свідчить про його добровільну згоду на проведення вказаної слідчої дії та не є процесуальною гарантією забезпечення права обвинуваченого на захист. Твердження слідчого про те, що ОСОБА_8 затриманий під час вчинення злочину, а тим більш стверджувати про наявність будь-яких слідів злочину без жодного огляду, обшуку та інше, є безпідставними і свідчать про провокацію. До того ж, як пояснили допитані в суді поняті, залучені до даної дії, коли вони зайшли до кабінету, працівники правоохоронних органів вже знаходились в кабінеті, що відбувалося до їх появи в кабінеті - їм невідомо. Окрім того, слідчий по телефону повідомляє Кропивницький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги про затримання ОСОБА_8 о 13 год.49 хв., при цьому кажучи, що потім передзвонить, розкаже куди їхати адвокату. Однак, слідчий не повідомляє адвокату про місце проведення такої дії як затримання та особистий обшук, а всі зазначені дії проводяться без участі захисника. Пояснення відбираються у затриманого без участі захисника, в той час як такого вже призначено, протокол підписується ОСОБА_8 за вказівками слідчого де поставити підпис без надання можливості прочитати, а тим більш роз`яснити наслідки та інше. Таким чином, в порушення ч. 1 ст. 48, п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК України ОСОБА_8 не надано можливість мати адвоката, а такі пояснення не можуть мати юридичної сили. Також, вказує, що прокурора ОСОБА_9 , присутність якого підтверджується відеозаписом, не внесено до протоколу. До того ж, з порушенням даної норми зазначено відомості про інших осіб, присутніх під час процесуальної дії, а саме співробітників СБУ. Аналогічно не внесено і найменування речей та документів, які знаходились в портфелі, оглянуті і повернуті ОСОБА_8 , а також підстави їх повернення. Також ОСОБА_8 не ставив підписи на пакетах, в які були упаковані змиви як сухі, так і мокрі, що свідчить про можливість фабрикування даних експертизи, при тому, що свічення на руках ОСОБА_23 майже відсутнє за виключенням бугорка великого пальця правої руки, яким він опирався на стіл, де було розкладено гроші. Крім того, такі дії як огляд місця події, обшук, взагалі не проводились, про що свідчить відсутність таких протоколів. Однак, фактично, слідчим завуальовано інші слідчі дії під затримання і особистий обшук, що взагалі не ув`язується з тими діями, які знаходяться на відеозапису. Таким чином, зазначена процесуальна дія проведена з грубим порушенням вимог КПК України та порушенням права затриманого на захист. Захисник під час освідування та відібрання зразків для експертизи також відсутній, чим порушено права підозрюваного (затриманого).

Стосовно свідка ОСОБА_25 , яка передавала неправомірну вигоду, жодних процесуальних рішень у цьому кримінальному провадженні не було прийнято. Також зауважує на тому факті, що стороною обвинувачення не зазначено походження грошових коштів, які використовувалися під час НСРД, що також свідчить про недопустимість таких доказів. Звертає увагу на той факт, що в ході проведення НСРД здійснювався відеоконтроль за холом Кропивницького апеляційного суду, оскільки, за версією слідства, саме там повинна була відбуватися передача неправомірної вигоди. При цьому, що ОСОБА_8 до вказаних подій навіть не знав місця розташування вказаного приміщення суду.

Захисник-адвокат ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.11.2022 щодо ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Обґрунтовує свої вимоги тим, що у вироку доказом винуватості ОСОБА_8 вказується протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо, відеоконтролю особи від 16.02.2021, який досліджено в судовому засіданні та яким зафіксовано розмову ОСОБА_10 з ОСОБА_8 , від 16.02.2021 приблизно о 10 год. 27 хв. в кабінеті на другому поверсі першого навчального корпусу ЛА НАУ по вул. Добровольського, 1 у м. Кропивницькому, в ході якої ОСОБА_10 повідомила, що є курсанткою третього курсу і за перший курс з практики має лише 15 годин польотів, з яких у льотну книгу записано лише 5 годин, у зв`язку з чим хоче бути впевненою у можливості відлітати необхідні години і що за нею буде закріплено місце для польотів. ОСОБА_8 запитав ОСОБА_10 , чи здійснювала вона практику раніше без його допомоги, чи знає вона про програму лояльності і, зробивши записи на аркуші паперу, показав їй їх зміст. Проте, дана відеофіксація чітко не вказує на будь-які конкретні суми, та взагалі що саме фіксувалось на аркуші, як зазначено у протоколі та відеофіксацією, як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні встановлено не було. Переглянутий у судовому засіданні відеозапис, яким зафіксовано розмову ОСОБА_10 з ОСОБА_8 , яка відбулася 22.02.2021 року приблизно о 13 год. 37 хв. в деканаті першого навчального корпусу ЛА НАУ по вул. Добровольського, 1, не видно самого факту передачі будь-яких коштів. Під час судового розгляду судом першої інстанції не враховано те, що 24 листопада 2020 року до Управління СБУ в Кіровоградській області звернулась ОСОБА_10 з заявою, в якій повідомила про те, що заступник начальника Льотної Академії ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , а також ОСОБА_12 (в заяві зазначено ОСОБА_22 ) особисто вимагають грошові кошти з курсантів за організацію польотів. Прокуратурою внесені відомості до ЄРДР на підставі вказаної заяви, але з незрозумілою фабулою: «Службові особи одного із вищих учбових закладів міста Кропивницького вимагають неправомірну вигоду», що викликає питання: чи стосується дане кримінальне провадження саме Шульгіна? У лютому 2021 року заявниця вперше прямує вже із технічними приладами до в.о. декана ЛА ОСОБА_8 і провокує його на розмову про надання коштів за польоти. Це саме ініціатива заявниці, але жодним чином ні ОСОБА_8 . Стверджує, що факт передання 23.02.2022 ОСОБА_10 коштів ОСОБА_8 в сумі 5000 доларів США відсутній. Крім того, заявниця 24.11.2020 року в заяві вказує про те, що особисто в неї вимагає гроші ОСОБА_12 , однак, як чітко вбачається із запису НСРД від 23 грудня 2020 року, ОСОБА_12 вперше розмовляє з даною курсанткою та жодних навіть натяків на неправомірну вигоду не висказує, тому були відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР за ч. 3 ст. 368 КК України, оскільки на цій стадії кримінального провадження факту вимагання неправомірної вигоди взагалі не було, що і не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Протоколи про результати проведення негласних (розшукових) дій не відповідають відеозаписами, які були оглянуті в судовому засіданні, а саме не відповідають дати проведення негласних (розшукових) дій, крім того відеозапис нібито факту передачі коштів незважаючи на наявність техзасобів не зафіксований, взагалі не чути про що розмовляє ОСОБА_8 із заявницею.

Заслухавши суддю - доповідача, провівши судове слідство в частині дослідження доказів, заявлених сторою захисту в повному об`ємі, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали подані свої апеляційні скарги, прокурора, який просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Виходячи зі змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину або про невинуватість обвинуваченого у його вчиненні з достовірністю випливають із матеріалів провадження. Для цього у вироку повинні бути проаналізовані й оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок суду, так і спростовують його.

При цьому суду належить дати аналіз усіх зібраних у провадженні доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях обвинуваченого, свідків та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано, не обмежуючись лише зазначенням прізвищ свідка або назви процесуального документа.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку має бути наведена оцінка доводів, на які обвинувачений послався на свій захист.

Ці вимоги закону, судом першої інстанції, під час розгляду кримінального провадження, стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у повній мірі виконані.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості

ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну, повну й об`єктивну оцінку, в їх сукупності та взаємозв`язку, що спростовує доводи сторони захисту про протилежне.

Зокрема, на підтвердження встановлених фактичних обставин вказаного злочину, суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання допитаних свідків та письмові докази, що є в матеріалах кримінального провадження.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 , як в суді першої так і суді апеляційної інстанції, вину у вчиненому не визнав.

Проте, незважаючи на заперечення ОСОБА_8 своєї вини, відмовою надавати пояснення як в суді першої інстанції так і в апеляційній інстанції, його винуватість у вчиненні цього злочину підтверджується наступними доказами, дослідженими в повному об`ємі судом першої інстанції та за клопотанням сторони захисту, судом апеляційної інстанції.

Під час апеляційного розгляду за клопотанням сторони захисту із застосуванням відеоконференцзвязку із судом за допомогою системи EASYCON допитана свідок ОСОБА_10 , яка пояснила, що вона з 2018 року навчалася на денній державній формі навчання факультету льотної експлуатації та повітряного руху ЛА НАУ, деканом якого був ОСОБА_8 . Під час навчання отримувала підвищену стипендію, оскільки всі предмети складала на п`ятірки, сплачувала лише за гуртожиток, оскільки харчування, навчання та практика безкоштовні. ОСОБА_8 знає як декана факультета, де вона навчалась. Неприязних стосунків не мала. Успішно складала всі теоретичні частини навчання, однак не була допущена до виробничої практики, тобто до польотів. Вона мала проходити виробничу практику задля отримання свідоцтва для допуску до польотів для подальшого працевлаштування. І курс мав починати польоти ще з першого курсу влітку 2019 року і продовжувати впродовж року по запрошенню льотного загону. Вказала, що у 2019 році вона налітала лише 5 годин польотів. У деканаті на підставі оцінки за сесію, навчання теорії на різний тип літака, наявності загальної теорії та медичного сертифікату формується польотний рейтинг, який передається до льотного загону, і останній викликає курсантів на польоти, до яких вони допускаються після проходження наземної підготовки. При цьому, хто стоїть першим у списку, той першим і літає, хто другий - другим тощо. І в літку 2020 року вона зіткнулася з тим, що її однокурсники продовжували польоти, хоча не мали таких успіхів як вона у навчанні і стояли в черзі у списку рейтингу після неї. Щодо самого рейтингу, то на той момент для курсантів це було таємницею, оскільки вони не досить добре розуміли, як вони складаються. Положень, які б регулювали це питання, вона не бачила. Станом на листопад 2020 року вона мала 5 годин нальотів, однак фактично на першому курсі вона виконала їх більше, але льотний загін їх не записав, та перебувала на 19 місці у списку, хоча в попередніх рейтингах вона займала одні із перших позицій, проте у зв`язку з тим, що її не допускали до польотів та в цей час літали курсанти, які знаходились позаду неї у рейтингу та мали вже по 80 годин нальотів, вона опустилася на нижчі сходинки, так як за кількість нальотів додаються бали. Тому вона вирішила підходити до осіб, чиї на її думку, посади пов`язані з організацією польотів і запитувати чому вона не літає. Це її привело до ОСОБА_8 . Вона також підходила і до ОСОБА_17 і до ОСОБА_12 із запитаннями, чому вона не літає, чому відлітали вже ті, що були позаду неї у рейтингу та яким чином вона може приступити до польотів, на що останні відповідали, що наразі літають курсанти контрактної форми навчання, оскільки вони оплачують польоти і знаходяться в пріоритеті та говорили, що у курсантів державної форми навчання існує черга, про яку вона знає. Таким чином, як курсант вона зробила все, що від неї залежало. Взимку у 2020 році вона вирішили все ж таки не сидіти не чекати черги і звернулась у деканат до ОСОБА_8 . Перш ніж допустити до польотів, її запитали чи знайома вона з програмою лояльності Льотної академії. Це була програма, де бюджетники платили кошти для проходження практики у сумі близько 60 доларів США за годину польоту в залежності від типу літака. Потім ОСОБА_8 запитав як вона навчається, чи закриті в неї всі предмети. Потім на листочку їй написав, що треба сплатити 11 600 доларів США за проходження практики. Ці кошти можна було розділити на частини. Вона сказала, що їй треба подумати, порадитись з батьками. У зв`язку з викладеним та те, що вона не хотіла платити кошти, вона вирішили звернутись до СБУ, оскільки вважала, що саме дана структура займається подібними справами, і сказала, що хоче повідомити про вчинення злочину, самостійно сформулювала і подала заяву працівнику СБУ. У згаданій заяві вона стверджувала, що дійшла саме до такого висновку, із зазначенням конкретних сум, так як ціни для всіх курсантів державної форми навчання були однакові, вважаючи такий виклад лаконічним, таким що достатньо описує ситуацію, та незважаючи на те, що особи, яких вона зазначила в заяві цього прямо їй не говорили, ні до чого її не примушували, але натякали, що без оплати вона не літатиме і, що рейтинг їх не цікавить, не сприяли тому, щоб вона літала у порядку визначеної черги, тобто фактично створили такі умови, щоб вона не літала. Після написання заяви, вона двіччі приходила до ОСОБА_8 . Вдруге прийшла на зустріч до ОСОБА_8 вже щоб передати кошти. Вона зайшла до кабінету і останній попросив її підсісти поближче за стіл - так, що вони сиділи один навпроти одного, і почали обговорювати польоти, кількість теорії, різні документи, необхідні для польотів. Потім ОСОБА_8 дістав блокнот та почав знову записувати її дані, після чого махнув їй і вона, говорячи, що «тут тільки 5», з карману пальто вона дістала перемотані канцелярською резинкою 5000 доларів США. Указані гроші ОСОБА_8 поклав у блокнот, який сховав у свою сумку, що лежала біля нього на стільці, після чого вона почала ставити останньому питання щодо польотів, коли вони почнуться і що їй потрібно робити та згодом вийшла з кабінету. Кошти, які вона передавала ОСОБА_8 були ввірені їй працівниками правоохоронних органів. Зазначила, що вона самостійно звернулась до СБУ, оскільки не хотіла проходити практику таким чином як запропонував їй ОСОБА_8 і особисто не хотіла оплачувати польоти, а тому їй було не цікаво, кому саме треба платити. В ході розмови ОСОБА_8 не говорив про те, що за вказані кошти вона буде проходити практику в приватній школі, а на базі Льотної академії. Названу їй суму вона вважає хабарем, оскільки розуміє, що вона просто віддає ці кошти в руки, за що не отримує ні чеку, ні розписки. Зазначила, що напряму суму ніхто не озвучував, однак із розмов вона була впевнена, що якщо не заплатить гроші то літати не буде. В заяві написала суму приблизно, яку необхідно сплатити, порахувавши її зі слів студентів. Знає, що сума залежала також від типу літака, на якому літає курсант бюджетник. Крім того, у ході цієї ж розмови ОСОБА_8 запевнив її, що вона літатиме і що в льотному загоні є ОСОБА_17 , до якого вона у разі виникнення якихось проблем може підходити і казати, що від ОСОБА_8 . Також ОСОБА_8 при ній телефонував ОСОБА_17 , напевно, для того, щоб передати її дані, але останній нібито був зайнятий і сказав, що перетелефонує. Про те, що телефонний дзвінок був адресований саме ОСОБА_17 , вона зрозуміла тому, що ОСОБА_8 сам про це сказав, а також назвав його по імені. Вона точно не знає, чи організовує ОСОБА_8 польоти, але думає, що так, оскільки останній направляє дані по курсантам ОСОБА_17 . З ОСОБА_8 вона спілкувалася двічі - перший раз за направленням ОСОБА_12 , а другий - через тиждень прийшла самостійно. При цьому кожного разу вона приходила під час проведення НСРД, оскільки курсанти говорили за ОСОБА_8 . Коли вона писала заяву до СБУ, то ОСОБА_8 в неї нічого не вимагав. Зазвичай польоти організовувались влітку, а, оскільки в літку 2020 року вона не літала, то вирішила піти до ОСОБА_8 і ввосени і взимку, оскільки влітку 2021 року вже могло бути пізно, так як рейтинги формуються під час навчання та після закриття сесії, та вона вирішила не чекати й гаяти час, а вжити якихось заходів, щоб нагадати про себе. Ініціатива ходити до посадових осіб Льотної академії була її. Вона дуже хотіла вирішити питання з льотної практики, тому отримувала від правоохоронних органів спецзасоби та ходила до кабінетів. Повідомила, що 22.02.2021 вона дійсно не одразу потрапила до кабінету ОСОБА_8 , оскільки була черга та з грошима ввіреними їй працівниками правоохоронних органів, вона відходила та вдруге лише потрапила до кабінету ОСОБА_8 і передала кошти. Після подій у неї підвищився рейтинг і вона безкоштовно безперешкодно пройшла практику, налітавши першу частину польтів.

Із показань свідка ОСОБА_17 у суді апеляційної інстанції вбачається, що з 2011 року він працює заступником начальника ЛА НАУ з організації та забезпечення льотної роботи, в силу своїх обов`язків відповідає за організацію та проведення навчальних польотів, а також керує льотним загоном, до складу якого входить командир загону і командир ескадрильї, якому підпорядковані інструктори. ОСОБА_8 він знає з 90-х років, який працював деканом з льотної експлуатації. Зі слів працівників ЛА НАУ він дізнався, що хтось приніс гроші на факультет, де деканом був ОСОБА_8 . Зазначив, що він не перебував у підпорядкувані ОСОБА_8 . Вказав, що ОСОБА_8 особито на мав права вирішувати питання щодо організації польотів, оскільки існує затверджена інструкція зі здійснення польотів та весь процес виконання даної програми підготовки контролює він. Після проходження курсантами теорії, деканат готує наказ про передачу їх льотному загону, в якому зазначається список курсантів, які пройшли теоретичну підготовку на факультеті льотної експлуатації, виконувачем обов`язків декана якого був ОСОБА_8 . Даний наказ підписує начальник академії і він передається льотному загону. До наказу складався також рейтинг курсантів, які успішно пройшли дану підготовку та успішно здали сесію. Рейтинг існував не офіційно, його подавав ОСОБА_8 . Курсантку ОСОБА_10 він бачив на різних предметах, а також у 2020 році вона зверталась до нього з приводу навчальних польотів, яких на той момент у неї було 5 годин, а саме з питанням продовження їх на літаку «К-10», на що він їй відповів, що на даний момент літають лише іноземці і, що вільними для студентів із бюджетною формою навчання є літаки «НАРП-1», на яких можна продовжити підготовку, але для цього їй необхідно було пройти теоретичну підготовку на літак «НАРП-1». Однак у ОСОБА_10 не було бажання літати на «НАРП-1». При цьому в силу посадових обов`язків ОСОБА_8 жодним чином не міг вплинути на польоти ОСОБА_10 , зокрема на те, щоб вона літала саме на «К-10» або щоб взагалі не допустити її до польотів, окрім того, що готував наказ про проходження нею практики, але у списках вона була присутня. Так, ОСОБА_8 звертався до нього з питанням, хто з курсантів скільки має польотних годин, у залежності від чого рухався рейтинг. У лютому 2021 року ОСОБА_8 телефонував йому із запитанням, чи зможе ОСОБА_10 відлітати, на що він відповів, що відлітає, оскільки завжди так каже. З січня 2021 року польоти не здійснювалися у зв`язку з польотними умовами. Приватні школи здійснювали навчальні польоти, а навчання в академії міністерством було зупинено. Зазначив, що багато чого не пам`ятає з тих подій.

Ставити під сумнів такі показання свідків колегія суддів не знаходить, оскільки вони узгоджуються із сукупністю інших доказів, досліджених судом першої та апеляційної інстанції.

Так, показання свідків узгоджуються з фактичними даними таких письмових доказів, дослідженим судом апеляційної інстанції, зокрема:

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.02.2021 із долученим відеозаписом, згідно з яким 22.02.2021 о 13 год. 49 хв. затримано ОСОБА_8 як особу, підозрювану у вчиненні злочину, та у присутності понятих здійснено особистий обшук останнього, під час якого виявлено та вилучено: 50 купюр номіналом 100 доларів США з серіями та номерами: AF 69677771 B серії 1996 року, АВ 06539309 S серії 1996 року, AB 46664169 G серії 1996 року, AB 98587174 U серії 1996 року, AB 01904412 J серії 1996 року, AK 00131945 * серії 1996 року, AE 05502230 C серії 1996 року, AB 44015776 X серії 1996 року, AE 24486231 C серії 1996 року, AE 78271439 B серії 1996 року, AB 23408893 Q серії 1996 року, AK 00131946 * серії 1996 року, CL 84232570 A серії 2001 року, DB 31358098 B серії 2003 року, DB 39270254 C серії 2003 року, DL 09118106 A серії 2003 року, DF 14227830 A серії 2003 року, DK 22546443 A серії 2003 року, DB 58621716 A серії 2003 року, FF 22533540 C серії 2003 A року, FB 35638258 A серії 2003 A року, FL 37909834 B серії 2003 A року, FE 33607476 A серії 2003 A року, FK 66048100 A серії 2003 A року, FL 01546792 A, серії 2003 A року, HB 71945917 Q серії 2006 року, HC 56733330 A серії 2006 року, HF 81882735 B серії 2006 року, HE 96327265 A серії 2006 року, HB 15936595 G серії 2006 року, HA 20960924 B, серії 2006 року, HD 92237335 A серії 2006 року, HD 28389435 B серії 2006 року, HB 03298665 B серії 2006 року, HD 24524524 A, серії 2006 року, HB 15704551 B серії 2006 року, HL 04191481 E серії 2006 року, HB 19008785 M, серії 2006 року, HB 49182111 D серії 2006 року, HE 77338072 A серії 2006 року, KB 48821835 B серії 2006 A року, KB 30941911 K серії 2006 A року, KB 81500892 F серії 2006 A року, KB 08790623 K серії 2006 A року, KB 70277920 F серії 2006 A року, KK 24162263 A серії 2006 A року, KF 26861198 D серії 2006 A року, KB 69759657 F серії 2006 A року, KB 97746432 B серії 2006 A року, KL 56799022 A серії 2006 A року, оглянуті згідно з протоколом від 22.03.2021, загальною сумою 5000 доларів США, на кожній із купюр за допомогою лампи виявлено нехарактерні світіння яскраво зеленого кольору; мобільний телефон «Iphone 11 Pro Max» золотистого кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора «Водафон» НОМЕР_3 , в ході огляду якого у контактній книзі знайдено контакт « ОСОБА_26 » з номером мобільного телефону НОМЕР_4 , на який 22.02.2021 року о 13 год. 43 хв. здійснено виклик (виклик відмінений); старт-годинник «Apple Watch series 4» чорного кольору, в ході огляду якого встановлено, що на ньому повністю дублюється інформація з вищезазначеного мобільного телефону; 20 купюр номіналом 100 доларів США на загальну суму 2000 доларів США; 3 купюри номіналом 500 грн., купюру номіналом 200 грн. та 24 купюри номіналом 100 грн. на загальну суму 4100 грн.; блокнот червоного кольору із написом «Товариство червоного хреста України» із чорновими записами ОСОБА_8 , в ході огляду якого в ньому виявлено чорнові записи різного характеру, а на останньому аркуші наявний рукописний текст: «182 ОСОБА_10 начинала в М. Виске 5 час есть? Ка10 80+Хіат60+…+5,0 (5,6), 0(63) 111 22 71»; флеш-накопичувач «iToy» чорного кольору та «Transcend 8 Gb» білого кольору, в ході огляду яких інформації, що стосується кримінального правопорушення не виявлено, які постановою від 22.02.2021 визнано речовими доказами та на які ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 24.02.2021 накладено арешт (т.1 а.п.106-111, 140-146. 147-152, 153-159. 160-165, 166-167);

- протоколом (з додатком - оптичним диском, який досліджено судом) про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 28.12.2020, згідно з яким під час проведення на підставі ухвали слідчого судді Черкаського апеляційного суду №4315т від 08.12.2020 за результатами проведення 23.12.2020 аудіо- та відеоконтролю стосовно ОСОБА_27 отримано аудіозапис, досліджений в судовому засіданні, яким зафіксовано розмову ОСОБА_10 з ОСОБА_12 , що відбулася 23.12.2020 приблизно о 09 год. 40 хв., в ході якої ОСОБА_10 вказує, що є курсанткою третього курсу, займає перші місця в рейтингу, однак відлітала лише 5 годин і хоче домовитися про продовження своєї практики з початку 2021 року, на що ОСОБА_12 відповів, що даним питанням не займається і порекомендував першого лютого безпосередньо звернутися в деканат до ОСОБА_28 чи ОСОБА_23 , який займався складанням рейтингів курсантів (т.3 а.п.58-62, т.5 а.п.190-193);

- протоколом (з додатком - оптичним диском) за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо-, відеоконтролю особи від 16.02.2021, згідно з яким під час проведення на підставі ухвали слідчого судді Черкаського апеляційного суду №457т від 10.02.2021 та постанови про доручення прокурора відділу процесуального керівництва Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 №09/2-251т від 11.02.2021 аудіо- та відеоконтролю стосовно ОСОБА_8 терміном з 10.02.2021 року до 30.03.2021 включно, отримано аудіозаписи та відеозаписи, досліджені в судовому засіданні, якими зафіксовано розмову ОСОБА_10 з ОСОБА_8 , яка відбулася 16.02.2021 приблизно о 10 год. 27 хв. в кабінеті на другому поверсі першого навчального корпусу ЛА НАУ по вул.Добровольського, 1 у м.Кропивницькому, в ході якої ОСОБА_10 повідомила, що є курсанткою третього курсу і за перший курс з практики має лише 15 годин польотів, з яких у льотну книгу записано лише 5 годин, у зв`язку з чим хоче бути впевненою у можливості відлітати необхідні години і що за нею буде закріплено місце для польотів. ОСОБА_8 запитав ОСОБА_10 , чи здійснювала вона практику раніше без його допомоги, чи знає вона про програму лояльності і, зробивши записи на аркуші паперу, показав їй їх зміст зі словами «…ціна питання ось тут», «це буде нехай половина від вартості». На запитання ОСОБА_10 відповів, що «150 же час», а їй необхідно «ось стільки», тобто «тут близько 250 тисяч». Крім цього ОСОБА_8 на питання чи це потрібно одразу повідомив, що «можна розбити на суми окремі «2,8 і 2,8» та «3 плюс 3, ось ці одразу дві». На запитання ОСОБА_10 «…це потрібно у валюті чи треба перевести по курсу…» ОСОБА_8 помахав головою з початку з ліва на право, а потім з верху до низу і зазначив, що «не в банківському працює». Після цього ОСОБА_8 записав дані ОСОБА_10 до блокноту формату А4, який дістав із портфеля, а потім в ході телефонної розмови з невстановленою особою (« ОСОБА_29 ») повідомив, що треба записати: «182 група, на К-10, третьокурсниця, дівчинка, відмінниця, Килинчарслан» (т.3 а.п.77-84, т.5 а.п.158-161);

- протоколом (з додатками - оптичними дисками) за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо-, відеоконтроль особи від 23.02.2021, згідно з яким під час проведення на підставі ухвали слідчого судді Черкаського апеляційного суду №457т від 10.02.2021 та постанови про доручення прокурора відділу процесуального керівництва Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 №09/2-251т від 11.02.2021 року аудіо- та відеоконтролю стосовно ОСОБА_8 , отримано відеозаписи, переглянуті в судовому засіданні, якими зафіксовано розмову ОСОБА_10 з ОСОБА_8 , яка відбулася 22.02.2021 приблизно о 13 год. 37 хв. в деканаті першого навчального корпусу ЛА НАУ по вул.Добровольського, 1, в ході якої ОСОБА_10 повідомила ОСОБА_8 , що до неї приїжджали батьки і що вона б хотіла вже про все домовитися, але у неї зараз «є 5», після чого на прохання ОСОБА_8 підсіла ближче до нього. Останній взяв до рук журнал та почав робити записи до червоного блокноту, ставлячи ОСОБА_10 уточнюючі запитання, а потім взявши до рук мобільний телефон, почав вносити до нього номер телефону ОСОБА_10 . Після цього ОСОБА_10 зі словами: «так, все добре, залишаю», «але тут 5» лівою рукою поклала речі, схожі на грошові кошти, на робочий стіл ОСОБА_8 . Останній взяв їх правою рукою та поклав до блокноту червоного кольору, який потім правою рукою поклав до свого портфеля, який стояв на стільці праворуч від нього (т.3 а.п.85-90, т.5 а.п.158-161);

- протоколом про застосування заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів від 22.02.2021, згідно з яким у присутності понятих ОСОБА_10 вручено грошові кошти долари США номіналом 100 доларів США в кількості 50 штук із серіями та номерами, зазначеними у протоколі, для передачі їх співробітнику факультету льотної експлуатації та обслуговування повітряного руху ЛА НАУ ОСОБА_8 за вирішення питання щодо її участі у здійсненні навчальних польотів на базі академії за державні кошти із додатками - ксерокопіями купюр (т.1 а.п.40-54);

- протоколом освідування особи та відібрання зразків для проведення експертизи від 22.02.2021, згідно з яким у присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_20 із застосуванням спеціальної лампи у ОСОБА_8 виявлено невиражені сліди нехарактерного світіння, які було відібрано для проведення експертизи (т.4 а.п.39-40).

Крім того, колегія суддів також погоджується з доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Так, з показаннь свідка ОСОБА_11 в суді першої інстанції вбачається, він до кінця лютого 2021 року працював начальником Льотної академії НАУ та перебував у робочих стосунках з обвинуваченим. У Льотній академії за організацію та проведення навчальних польотів відповідає заступник начальника академії з організації та забезпечення льотної роботи ОСОБА_17 , а також керівництво льотного загону (командир льотного загону та його заступники, начальник штабу). Послідовність польотів між курсантами визначає спеціальна система рейтингів (внутрішній документ). Збирається нарада, на яку запрошуються представники курсантів, старшини, керівництво льотного загону, деканати, та на якій спільно вирішується, який курс, за яким списком та в якій кількості здійснюватиме польоти. При цьому діяла методика, що у першу чергу літати повинні випускні старші курси (4-5 курс), завдяки чому приблизно 85% курсантів академії випускались із відповідними свідоцтвами. У деканату відсутні повноваження та вплив на зміну черговості польотів. Усі студенти знали своє місце у рейтингу, оскільки він загальнодоступний, вивішується на сайтах та у льотному загоні. Прізвище курсантки ОСОБА_10 він бачив, коли перебував у відпустці. Крім того, якась курсантка 2 курсу (можливо це була ОСОБА_10 ) підходила до нього з приводу польотів у той час, коли він був на нараді, особисто з нею не спілкувався, а лише передав, що 2 курс не літає і що дане питання до деканату. ОСОБА_8 в силу своїх службових обов`язків не має впливу на льотний загін та повинен слухати керівництво, а тому, якщо керівник сказав, що літає 2 курс, то рейтинги складають на 2 курс.

Свідок ОСОБА_14 в суді першої інстанції пояснював, що з 01.09.2021 є завідувачем кафедри льотної експлуатації, аеродинаміки та динаміки польоту ЛА НАУ, раніше знайомий з обвинуваченим та перебуває з ним у робочих стосунках. З жовтня по грудень 2020 року він був виконувачем обов`язків декана факультету льотної експлуатації та обслуговування повітряного руху та в цей період ОСОБА_8 був його безпосереднім підлеглим. За організацію навчальних польотів відповідає начальник академії, поетапно таку організацію здійснює факультет, а у контексті льотного забезпечення - кафедра експлуатації. Навчальний процес включає в себе льотну практику, базою якої є льотний загін, а його керівником є науково-методичний працівник кафедри, викладач, відтак складається робочий навчальний план, у якому вказується графік її проведення. Відповідно до плану наказ щодо польотів формується в травні-червні. Курсантку ОСОБА_10 він знає тому, що у минулому (2020) році проводив у неї заняття. До нього особисто з приводу навчальних польотів вона не зверталась. Жодних перешкод з боку деканату щодо ОСОБА_10 не створювалось, оскільки вона здійснювала польоти. Причину, чому вона не відлітала необхідну кількість годин, не знає, та це питання не стосується деканату. На польоти могли вплинути погодні умови, відсутність інструктора, або курсантка могла бути не допущена за медичними показниками тощо. Щодо ОСОБА_10 з ОСОБА_8 він не спілкувався.

Свідок ОСОБА_15 в суді першої інстанції пояснював, що він з 2012 року працює командиром авіаційного загону в Льотній академії НАУ та до його обов`язків в частині проведення навчальних польотів відноситься забезпечення їх безпеки та навчання. Льотний загін розташований у ЛА НАУ, до його складу входить командир авіаційного загону і його замісник, командир ескадрильї і його замісники та інструктори. За організацію проведення навчальних польотів в академії відповідає заступник начальника академії з організації льотної роботи. У той час, коли ОСОБА_8 виконував обов`язки декана факультету льотної експлуатації, аеродинаміки і динаміки польоту, вони з останнім жодним чином не взаємодіяли. З курсанткою ОСОБА_10 він особисто познайомився нещодавно. До цього вона за 3-4 місяці до події приходила до нього, але у складі навчальної групи курсантів (приблизно 6-7 осіб), які цікавилися, коли здійснюватимуться польоти, на що він відповів, що як тільки буде така можливість - їх викликатимуть та відповідно подаватимуться дані в деканат, зазначивши однією з причин відсутність фінансового забезпечення та не забезпечення відповідних умов для цього. На той момент польоти виконували курсанти комерційної форми навчання. У рейтингах ОСОБА_10 була однією з перших. Ні ОСОБА_10 особисто, ні ОСОБА_8 щодо неї до нього не зверталися. Зі слів командира ескадрильї ОСОБА_30 , ОСОБА_10 підходила до нього та він пояснив їй, що літак «НАРП-1» не завантажений ні іноземними, ні курсантами комерційної форми навчання, а тому в неї є можливість пройти на нього теорію і виконувати польоти, однак, наскільки він зрозумів, вона відмовилась. Після формування рейтингу ОСОБА_8 не міг жодним чином перешкодити ОСОБА_10 у здійсненні навчальних польотів.

Із показань свідка ОСОБА_16 у суді першої інстанції вбачається, що з квітня 2021 року він працює заступником начальника академії з навчальної, науково-методичної та виховної роботи в ЛА НАУ, до цього з 07.11.2020 був виконувачем обов`язків даної посади. ОСОБА_8 був його підлеглим, а він його безпосереднім керівником. За організацію та проведення навчальних польотів відповідає заступник начальника академії з організації льотної роботи ОСОБА_17 , та льотний загін, який підпорядкований останньому. Деканат не має відношення до організації навчальних польотів, але він відповідає за направлення курсантів на виробничу практику. Починаючи з 2014 року деканатом дійсно складалися рейтинги курсантів відповідно до положення про визначення рейтингу, однак до моменту події, яка сталася у лютому-березні 2021 року, у зв`язку з чим в академії проводилось внутрішнє розслідування. До його повноважень не входить нагляд за організацією польотів. Курсантку ОСОБА_10 він знає з часу вступу її до академії, оскільки він працював у приймальній комісії.

Відповідно до показань в суді першої інстанції свідка ОСОБА_18 , він був курсантом державної форми навчання 4 курсу 181 групи факультету льотної експлуатації ЛА НАУ, колишнім деканом якого був ОСОБА_8 . У залежності від курсу курсанти кожної весни-літа повинні пройти теорію на літак (з 1 по 3 курс - на літак «К-10», 3-4 курс - на літак «ХІАТ»), після чого деканатом формується рейтинг, який підписується деканом, ректором, головою курсантського самоврядування, вивішується у вестибюлі напроти деканату та передається до льотного загону, в якому визначається кому та коли приходити на наземну підготовку, про що курсанти сповіщаються телефонним дзвінком від інструктора. Йому невідомі випадки, щоб хтось з кінця рейтингу літав першим. Станом на лютий 2021 року він не мав жодної години нальотів, оскільки до цього цим питанням не займався. У лютому 2021 року консультувався у деканаті в ОСОБА_8 щодо того, коли можна почати літати, на що йому відповіли про необхідність отримати теорію на літак, здати наземну підготовку та мати медичний сертифікат, і що польоти можливо почнуться з березня. Даним питанням він цікавився у ОСОБА_8 , оскільки спочатку мав намір літати в іншій льотній школі, а у зв`язку з епідемією вирішив здійснювати навчальні польоти в академії. Щодо впливу останнього на здійснення польотів йому не відомо. З курсанткою ОСОБА_10 , яка навчається з ним в паралельній групі, він перебував у звичайних відносинах, як і з усіма іншими курсантами.

Відповідно до показань в суді першої інстанції свідка ОСОБА_19 , він був курсантом 4 курсу факультету льотної експлуатації ЛА НАУ, деканом якого був ОСОБА_8 , та навчався на державній формі. Для виконання навчальних польотів необхідні медичний сертифікат, теорія для проходження навчальних польотів та свідоцтво про проходження теорії певного літака. Після цього курсантів, які збираються на польоти, згідно з рейтингом та за наявності документів викликають в деканат. Курсанти державної форми навчання оплату за польоти не здійснюють. Черговість польотів визначалася рейтингами курсантів одного курсу, які вивішувались біля деканату та мали вигляд листа або декількох листів формату А4 за списком курсантів. Випадки коли курсанти з нижчого рівня рейтингу літали першими, йому невідомі. Протягом чотирьох курсів він займав перші позиції в рейтингу та поряд зі своїм прізвищем у списку бачив курсантку ОСОБА_10 . З приводу польотів до ОСОБА_8 він звертався на першому курсі, а в лютому 2021 року до нього не підходив. Також щодо наявності літаків та курсантів контрактної форми навчання, які на той момент літають, цікавився в інструкторів. Про схеми оплати курсантами бюджетної форми навчання польотів не чув і чи міг ОСОБА_8 впливати на черговість польотів, не знає.

Свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції пояснював, що він працює начальником ЛА НАУ, до цього з 2016 року, включаючи період з листопада 2020 року по лютий 2021 року, займав посаду заступника начальника ЛА НАУ з адміністративних та фінансових питань та в цей час ОСОБА_8 не був його підлеглим. За організацію і проведення навчальних польотів в академії відповідає заступник начальника з льотної підготовки ОСОБА_17 , якому підпорядкований авіаційний загін, і начальник ЛА НАУ, яким на момент події був ОСОБА_11 . Підготовка курсантів складається з теоретичної підготовки, за яку відповідає факультет льотної експлуатації, і практичної підготовки, яку здійснює авіаційний загін. Крім того в академії є авіатехнічні бази, авіабезпека і безпека польотів. Факультет льотної експлуатації через заступника з навчально-виховної роботи підпорядкований начальнику академії. Заступник з льотної підготовки відповідає за льотну підготовку курсантів. Деканат факультету льотної експлуатації відповідає за польоти лише в частині теоретичної підготовки. У силу посадових обов`язків ОСОБА_8 не міг впливати на здійснення польотів конкретними студентами, окрім складання рейтингу. Курсантка ОСОБА_10 відома йому після подій, які сталися, та чи зверталася вона до нього, не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_20 в суді першої інстанції пояснював, що 22.02.2021 до нього та його напарника по роботі ОСОБА_21 підійшов працівник поліції і запропонував бути понятими при затриманні, на що вони погодились, та, під`їхавши до льотної академії і зачекавши приблизно 5-10 хв., після телефонного дзвінка поліцейському зайшли до її приміщення. Після цього вони зайшли до приймальної, в якій знаходились одна чи дві жінки, скоріше за все працівниці академії, перед кабінетом стояв працівник СБУ (на ньому була жилетка з написом «СБУ»), а коли вони останніми увійшли до кабінету, то побачили там працівників поліції та СБУ, раніше незнайомого їм ОСОБА_8 , який стояв за своїм столом. Після цього їм роз`яснили права та обов`язки, повідомили про те, що відбуватиметься, та попросили дивитися за всіма діями, після чого попередили, що ведеться відеозапис. Після перегляду наданого для огляду відеозапису (т.1 а.п.116) він пояснив, що не був присутнім у момент, коли до кабінету заходив слідчий, оскільки вони зайшли приблизно через хвилину після цього. Потім він постійно перебував у приміщенні кабінету під час проведення слідчої дії, двері кабінету були зачиненими. Психологічний чи фізичний вплив на ОСОБА_8 ніхто не здійснював. ОСОБА_8 з блокнота червоного кольору, який не пам`ятає, де знаходився, дістав грошові кошти у розмірі 5000 доларів США, які, як пояснив останній, йому принесла учениця. Вказані купюри розкладались на столі, переписувались всі номінали та світились спеціальною лампою, в ході чого на них виднілися сліди. Крім того, з обох рук ОСОБА_8 робилися змиви та контрольні змиви, за що вони ставили в документах підписи, а під час їх перевірки за допомогою інфрачервоного світла, на одній із них було видно світіння. Потім у ході здійснення огляду особистих речей ОСОБА_8 знайдено грошові кошти у розмірі 2000 доларів США та 4100 гривень, які, з пояснень останнього, є його особистими коштами та які можливо, оскільки точно не пам`ятає, дістали із сумки, яка лежала чи була підвішена на стільці біля столу. Усього в кабінеті було два стола, при цьому ОСОБА_8 знаходився біля того, де була сумка. Всі вилучені кошти опечатувалися у конверти, на яких він, ОСОБА_21 та ОСОБА_8 ставили свої підписи. З протоколом проведення слідчої дії його ознайомили, вказане у ньому відповідало дійсності, про що він поставив свій підпис.

Аналогічні пояснення надав в суді першої інстанції свідок ОСОБА_21 .

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Отже, застосовуючи вказаний стандарт доказування, в цій справі, суд обґрунтовано врахував сукупність доказів у комплексі.

В той же час, свідокОСОБА_10 наводила такі фактичні дані, що у своїй сукупності відтворюють цілісну картину події, що відбулися насправді.

Крім того, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні цього злочину, підтверджується іншими об`єктивними даними, які були досліджені судом першої інстанції і з якими погоджується суд апеляційної інстанції, а саме:

- протоколом про відібрання контрольного зразку спеціального хімічного засобу «Проминь-1» від 22.02.2021 року, згідно з яким за участю ОСОБА_10 та у присутності понятих із застосуванням хімічного виробу «Проминь-1» здійснено нанесення препарату на сформований багатошаровий стерильний бинт, після чого із використанням УФ лампи на поверхні бинта виявлено нехарактерні світіння жовтого та зеленого кольорів (т.1 а.п.55-56);

- заявою ОСОБА_10 про згоду на проведення стосовно неї негласних слідчих розшукових дій (т.1 а.п.61);

- протоколом огляду речей та документів від 22.03.2021, згідно з яким оглянуто 7 розпечатаних конвертів із зразками мокрих та сухих змивів із рук ОСОБА_8 , контрольні змиви та контрольний зразок (т.1 а.п.166-167);

- висновком експерта №СЕ-19/112-21/2042-ФХД від 12.03.2021, відповідно до якого на наданих для дослідження банкнотах та марлевому тампоні із сухим змивом з правої руки наявні спеціальні хімічні речовини - люмінофор, які за хімічним складом мають спільну родову належність з наданим зразком спеціальної хімічної речовини. На наданих для дослідження марлевому тампоні із сухим змивом з лівої руки та марлевих тампонах із вологими змивами з обох рук нашарувань спеціальної хімічної речовини - люмінофору не виявлено. Спеціальні хімічні речовини, виявлені на наданому на дослідження марлевому тампоні із сухим змивом (т.1 а.п.177-191);

- висновком експерта №СЕ-19/112-21/2049-ДД від 10.03.2021, відповідно до якого надані на дослідження грошові банкноти в кількості 20 купюр номіналом 100 доларів США кожна відповідають аналогічним грошовим банкнотам, виготовленим на підприємствах, які здійснюють випуск справжніх грошових банкнот для Федеральної системи США та які знаходяться в офіційному обігу на території України. Надані на дослідження грошові банкноти в кількості 3 купюр номіналом 500 грн., грошова банкнота номіналом 200 грн. та грошові банкноти в кількості 24 купюр номіналом 100 грн. кожна відповідають аналогічним грошовим банкнотам, які знаходяться в офіційному обігу на території України (т.1 а.п.201-228);

- висновком експерта №СЕ-19/112-21/2272-ДД від 18.03.2021, згідно з яким надані на дослідження грошові банкноти в кількості 50 купюр номіналом 100 доларів кожна, які вилучені під час затримання та особистого обшуку ОСОБА_31 і співпадають із серіями та номерами банкнот, вручених ОСОБА_10 згідно з протоколом від 22.02.202 (т.1 а.п.40-54), відповідають аналогічним грошовим банкнотам, виготовленим на підприємствах, які здійснюють випуск справжніх грошових банкнот для Федеральної резервної системи США (т.1 а.п.238-251);

- копією Положення про проведення практики в Льотній академії Національного авіаційного університету, затвердженого Вченою радою академії (протокол від 26.08.2020 року №4), введеного в дію наказом академії від 26.08.2020 року №97/ас, відповідно до п.1.1 якого дане положення запроваджує у всіх підрозділах академії Національного авіаційного університету єдині норми організації та проведення практики здобувачів вищої освіти денної та заочної форми навчання, що відповідають положенням документів Міністерства освіти і науки України, чинному законодавству України. Згідно з п.1.3 практика здобувачів ВО академії є невід`ємною складовою підготовки фахівців з вищою освітою, вона спрямована на закріплення теоретичних знань, отриманих здобувачами ВО за час навчання, набуття і удосконалення практичних навичок і умінь за відповідною освітньою програмою. Види та обсяг практик визначаються освітньою програмою підготовки фахівців, що відповідно відображено в (робочих) навчальних планах і графіку освітнього процесу (п.1.5). Загальне навчально-методичне керівництво практикою здійснює відповідний деканат факультету (п.4.3), а відповідальним за організацію і проведення практики на факультеті є декан (п.4.18). Тривалість практики, що передбачена в освітній програмі, може бути збільшена за рахунок вибіркової частини програми. Для тих, хто навчається без відриву від виробництва може бути передбачена практика тривалістю до одного місяця, якщо вони не працюють за спеціальністю (п.1.6). Залежно від конкретної спеціальності (освітньої програми) здобувачів ВО основними видами практики можуть бути навчальна, виробнича, науково-дослідна та переддипломна (п.2.1). Зміст і послідовність практик визначається наскрізною програмою, що розробляється випусковою кафедрою згідно з навчальним планом (п.2.6). Джерела фінансування практики здобувачів ВО академії визначаються формою замовлення на фахівців: державні або регіональні кошти, кошти підприємств (організацій, установ) усіх форм власності, закордонних замовників спеціалістів або кошти фізичних осіб (п.5.1). Для фінансування практики здобувачів ВО академії можуть залучатися додаткові джерела фінансування, не заборонені законодавством (п.5.2). Витрати на практику здобувачів ВО академії входять складовою частиною в загальні витрати на підготовку фахівців (п.5.3). Розмір витрат на практику здобувачів ВО визначається кошторисом-калькуляцією, що розробляє планово-економічний відділ академії і погоджує з базами практики, із розрахунку вартості проходження практики одного здобувача ВО за тиждень (п.5.4). Здобувач ВО, який не виконав програму практики без поважних причин, відраховується з академії (п.6.7) (т.2 а.п.3-12);

- копією наказу начальника ЛА НАУ №679/о від 06.08.2018 «Про зарахування на навчання» та додатку до нього, згідно з яким зараховано з 01.09.2018 курсанткою 1 курсу денної форми навчання за спеціальністю «Льотна експлуатація повітряних суден» ОСОБА_10 (т.2 а.п.13, 13 зворот);

- копією посадової інструкції декана факультету льотної експлуатації (далі - ФЛЕ), затвердженої начальником академії ОСОБА_11 11.04.2018, згідно з п.1.1 якої декан факультету льотної експлуатації належить до категорії науково-педагогічних працівників навчально-наукового комплексу ЛА НАУ та здійснює свої повноваження на постійній основі. У своїй діяльності декан керується Конституцією України, Законами України «Про освіту», «Про вищу освіту», «Про наукову і науково-технічну діяльність», Кодексом законів про працю, Повітряним кодексом України, НПА у сфері захисту персональних даних, постановами ВРУ, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями КМУ, Положеннями про ЛА НАУ, вимогами наказів Міністерства освіти і науки України, Державної авіаційної служби України, Правилами сертифікації авіаційних навчальних закладів Цивільної авіації з підготовки льотного складу в Україні, Положенням про організацію освітнього процесу в ЛА НАУ, положеннями про навчально-науковий комплекс академії, Колективним договором, Правилами внутрішнього розпорядку для працівників академії та іншими законодавчими і нормативно-правовими актами з регулювання праці та відпочинку, системи освіти, охорони праці, безпеки польотів та документами регламентуючими учбово-льотну роботу, наказами і розпорядженнями начальника академії, посадовою інструкцією, а також вказівками заступника начальника академії з навчальної, науково-методичної та виховної роботи та керівника підготовки FTO/TRTO - заступника начальника академії з організації роботи та авіаційної безпеки (п.1.8). На декана факультету покладається безпосереднє керування навчальною, виховною, організаційно-методичною і науковою роботою на факультеті (п.1.9). Відповідно до п.2.2 декан безпосередньо керує навчальною, виховною, організаційно-методичною і науковою роботою на факультеті. Декан факультету зобов`язаний знати, виконувати і контролювати дотримання науково-педагогічними, іншими працівниками факультету та здобувачами вищої освіти Положення про ЛА НАУ, Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників академії та нормативно-правових актів з охорони праці та пожежної безпеки; організовувати навчальну та виробничу практику курсантів та облік успішності курсантів та студентів (п.2.4). Виконуючи посадові функції, декан має право видавати розпорядження і вказівки, що стосуються діяльності факультету і є обов`язковими для виконання всіма учасниками освітнього процесу факультету; вимагати від курсантів, студентів, аспірантів, науково-педагогічних працівників та допоміжного складу факультету дотримання Положення про ЛА НАУ, Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників академії, інструкцій з охорони праці та протипожежної безпеки академії (п.3.2). Декан ФЛЕ є прямим керівником особового складу ФЛЕ (п.7.2) (т.2 а.п.15-23);

- копією наказу начальника ЛА НАУ №89/о від 08.02.2021, згідно з яким доцента кафедри льотної експлуатації, аеродинаміки і динаміки польоту ОСОБА_8 з 08.02.2021 призначено виконуючим обов`язки декана факультету льотної експлуатації та обслуговування повітряного руху тимчасово до обрання за конкурсом (т.2 а.п.47);

- копією рапорту щодо призначення ОСОБА_8 виконуючим обов`язки декана факультету льотної експлуатації та обслуговування повітряного руху тимчасово до обрання за конкурсом (т.2 а.п.48);

- копією Положення «Льотна академія Національного авіаційного університету», затвердженого ректором НАУ 08.02.2018 із змінами, затвердженими Вченою радою ЛА НАУ згідно з протоколом №8 від 21.10.2020, введених в дію наказом №470 від 23.10.2020, згідно з п.2.1 якого Льотна академія НАУ створена з метою здійснення Університетом статутних завдань з підготовки фахівців за освітньо-професійними програмами молодшого спеціаліста, бакалавра та магістра. Для належного виконання академією своїх завдань в академії створено структурні підрозділи зі своєю внутрішньою структурою (п.2.4). Фінансування ЛА НАУ здійснюється за рахунок Державного бюджету України (загального та спеціального фондів) (п.3.5). Відповідно до п.4.2 Положення ЛА НАУ зобов`язана забезпечувати курсантів, які зараховані на місця за державним замовленням стипендією, безкоштовним харчуванням, гуртожитком з частковою оплатою його комунальних послуг, обмундируванням - 50 відсотків, а сиротам 100 відсотків його вартості за наявності фінансування з держбюджету, а також забезпечувати виконання умов державних контрактів та інших угод на підготовку фахівців з вищою освітою. До обов`язків науково-педагогічних працівників належить додержання законів України, Статуту НАУ, цього Положення та Правил внутрішнього трудового розпорядку академії, наказів начальника академії, розпоряджень його заступників, деканів та безпосередніх керівників структурних підрозділів (п.9.3). Особи, які навчаються в ЛА НАУ мають право на користування навчальною, науковою, виробничою, культурною, спортивною, побутовою, оздоровчою базою академії. Курсанти, які зараховані на місця за державним замовленням знаходяться на державному забезпеченні, включаючи забезпечення стипендією, безкоштовним харчуванням, гуртожитком з частковою оплатою комунальних послуг, обмундируванням - 50 відсотків, а сиротам - 100 відсотків його вартості за наявності фінансування з держбюджету (п.9.4) (т.2 а.п.52-76);

- копією рейтингу курсантів-пілотів (резидентів України) 18 роти, згідно з яким станом на 19.06.2020 ОСОБА_10 займає 19 місце у списку (т.2 а.п.134-138);

- копією рейтингу курсантів-пілотів (резидентів України) 18 роти, згідно з яким станом на 24.02.2020 ОСОБА_10 займає 5 місце у списку (т.2 а.п.138-143);

- копією рейтингу курсантів-пілотів (резидентів України) 18 роти, згідно з яким станом на 05.09.2019 ОСОБА_10 займає 5 місце у списку (т.2 а.п.144-147);

- листом ЛА НАУ №01-08/311 від 23.02.2021 року, згідно з яким у зв`язку з затвердженням штатного розпису ЛА НАУ в Міністерстві освіти у науки України, в якому з`явилася нова посада декана факультету Льотної експлуатації та обслуговування повітряного руху посадова інструкція працівника вищезгаданої посади знаходиться в розробці, а саме на стадії узгодження. Виконуючий обов`язки декана факультету ЛЕ та ОПР в своїй роботі керується посадовими інструкціями декана факультету Льотної експлуатації та факультету Обслуговування повітряного руху (т.2 а.п.149);

- копією Положення про факультет Льотної експлуатації та обслуговування повітряного руху, затвердженого Вченою радою академії (протокол від 15.12.2020 №8), введеного в дію 17.12.2020 №592, згідно з п.3.1 якого керівництво факультетом здійснює декан, який належить до категорії керівників. Права факультету реалізуються через права його декана. Декан має права науково-педагогічного працівника згідно зі ст.54 «Права та обов`язки педагогічних, науково-педагогічних і наукових працівників, інших осіб, які залучаються до освітнього процесу», Закону України «Про освіту» та статтею 57 «Права науково-педагогічних, наукових і педагогічних працівників, Закону України «Про вищу освіту». Декан має право здійснювати контроль за всіма видами навчальних занять, екзаменів, заліків, які проводять зі здобувачами вищої освіти факультету (п.п.4.1). Обов`язки факультету реалізуються через обов`язки декана та його заступників. Факультет зобов`язаний дотримуватися вимог чинних нормативно-правових актів України, Положення про академію, Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників академії, наказів та розпоряджень начальника академії, розпоряджень заступника начальника академії з ННМ та ВР, рішень вчених рад академії та факультету, цього Положення; організовувати та проводити освітній процес за денною та заочною формами навчання, за видами навчальних занять з дисциплін кафедр відповідно до затверджених навчальних планів і графіків освітнього процесу; організовувати проведення та загальне керівництво навчальною, виробничою і переддипломною практиками; здійснювати контроль за виконанням освітніх програм підготовки здобувачів вищої освіти (п.п.5.1, 5.4, 5.6, 5.7) (т.2 а.п.152-175);

- копією Положення про факультет обслуговування повітряного руху, затвердженого вченою радою академії (протокол від 26.06.2019 №6) та введеного в дію наказом начальника академії від 22.07.2021 №334, відповідно до п.3.2, п.п.3.2.6 п.3.2 р.3 якого керівництво факультетом здійснює декан, який належить до категорії керівників та який видає розпорядження щодо діяльності факультету, які є обов`язковими для виконання всіма учасниками освітнього процесу факультету і можуть бути скасовані начальником академії, якщо вони суперечать законодавству, Положенню про академію чи завдають шкоди інтересам академії;

- копією наказу начальника ЛА НАУ №416 від 29.09.2020, згідно з яким проведено реорганізацію факультетів обслуговування повітряного руху та льотної експлуатації шляхом їх об`єднання та створення на їх базі єдиного структурного підрозділу з назвою «Факультет льотної експлуатації та обслуговування повітряного руху» (т.2 а.п.187);

- копією Тимчасового положення про порядок визначення рейтингу курсантів-пілотів, затвердженого начальником академії НАУ 26.03.2014, відповідно до п.2 якого метою визначення рейтингу є створення умов для об`єктивного визначення найбільш підготовлених, цілеспрямованих курсантів для виконання льотної практики та підвищення мотивації до вдосконалення ними професійних знань, умінь і навичок. Визначення рейтингу курсантів-пілотів проводиться за вісьмома критеріями. Кожен курсант отримує відповідний результат його професійної придатності індивідуально по наведеним критеріям у вигляді рейтингу в балах. Пунктом 3 визначено, що до головних завдань встановлення рейтингу за відповідний період відносяться визначення рівня підготовки окремих курсантів за результатами оцінки їх діяльності; відбір найкращих курсантів для визнання льотної практики за бюджетні кошти, виявлення перспективного резерву для виконання льотної практики, стимулювання підвищення творчої діяльності, самоосвіти та вимогливості до себе курсантів, визначення рівня роботи кураторів навчальних груп. Результат рейтингів затверджується начальником КЛА НАУ за поданням комісії і доводиться до відома курсантів-пілотів та кураторів навчальних груп на їхню вимогу (т.2 а.п.254-260);

- протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 23.02.2021, згідно з яким на підставі постанови прокурора 22.02.2021 в період з 11 год. 30 хв. до 11 год. 40 хв. в присутності понятих та ОСОБА_10 проведено огляд заздалегідь ідентифікованих грошових знаків номіналом 100 доларів США у кількості 50 штук із номерами та серіями: AF 69677771 B, АВ 06539309 S, AB 46664169 G, AB 98587174 U, AB 01904412 J, AK 00131945 *, AE 05502230 C, AB 44015776 X, AE 24486231 C, AE 78271439 B, AB 23408893 Q, AK 00131946 *, CL 84232570 A, DB 31358098 B, DB 39270254 C, DL 09118106 A, DF 14227830 A, DK 22546443 A, DB 58621716 A, FF 22533540 C, FB 35638258 A, FL 37909834 B, FE 33607476 A, FK 66048100 A, FL 01546792 A, HB 71945917 Q, HC 56733330 A, HF 81882735 B, HE 96327265 A, HB 15936595 G, HA 20960924 B, HD 92237335 A, HD 28389435 B, HB 03298665 B, HD 24524524 A, HB 15704551 B, HL 04191481 E, HB 19008785 M, HB 49182111 D, HE 77338072 A, KB 48821835 B, KB 30941911 K, KB 81500892 F, KB 08790623 K, KB 70277920 F, KK 24162263 A, KF 26861198 D, KB 69759657 F, KB 97746432 B, KL 56799022 A. У подальшому після огляду вказаних грошових коштів у присутності понятих та громадянки ОСОБА_10 вказані грошові кошти було помічено спеціальним люмінесцентним барвником «ПРОМИНЬ-1», після освітлення лампою УФ на вказаних купюрах яскраво виражене світіння жовтим кольором (про що складено відповідний протокол). Вказані грошові купюри у присутності понятих передано ОСОБА_10 , яка помістила їх до лівої кишені свого пальто. Після цього, приблизно о 13 год. 37 хв., остання направилася до деканату «факультету льотної експлуатації та обслуговування повітряного руху» ЛА НАУ по вул.Добровольського, 1 у м.Кропивницькому та зайшла до кабінету №222 ОСОБА_8 , де між нею та ОСОБА_8 відбулася розмова, в ході якої ОСОБА_10 передала ОСОБА_8 вищезазначені грошові кошти та в кінці розмови вийшла із кабінету, а останній залишився на своєму робочому місці. Далі ОСОБА_8 було затримано співробітниками УСБУ в Кіровоградській області та розпочато відкрите фіксування слідчими СУ ГУНП в Кіровоградській області (т.3 а.п.91-95);

- протоколом (з додатком - оптичним диском) про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 09.03.2021, згідно з яким під час проведення на підставі ухвали слідчого судді Черкаського апеляційного суду №458т від 10.02.2021 та постанови про доручення прокурора відділу процесуального керівництва Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 №09/2-404т від 04.03.2021 зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж ОСОБА_17 , який використовує мобільний термінал систем зв`язку з номером НОМЕР_5 , отримано аудіозапис, прослуханий в судовому засіданні, яким зафіксовано телефонну розмову ОСОБА_17 із невстановленим громадянином ( НОМЕР_6 ), в ході якої останній повідомив, що його син підходив до ОСОБА_8 з приводу льотної практики і запитав ОСОБА_17 «6000 скільки це годин? 60 годин», тобто «по сотці», на що ОСОБА_17 відповів, що так. Після цього невідома особа додала, що ОСОБА_8 вказав його сину на стару схему: «платиш лише за літак або тільки за паливо, принесеш - полетиш» та попросив ОСОБА_17 посприяти у даній ситуації (т.3 а.п.100-103, т.5 а.п.170-173);

Зазначені докази узгоджуються між собою, підтверджують факт отримання ОСОБА_8 неправомірної вигоди, за ініціювання та вчинення зазначених дій, з іншими наведеними письмовими і речовими доказами по кримінальному провадженні, а тому суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав ставити їх під сумнів.

При перевірці матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного його вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_8 під час розгляду кримінального провадження, не встановлено.

Ці та інші, наведені у вироку докази, переконливо свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_8 в одержанні ним, як службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй службового становища, і його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 368 КК України.

Колегія суддів вважає, що докази, зібрані у кримінальному провадженні, є належними, відповідають вимогам допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів суд оцінював з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Суд переконливо вмотивував свої висновки про те, що показання обвинуваченого не спростовують обставин, установлених за результатами судового розгляду.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Вказаних вимог закону місцевим судом дотримано, надано обґрунтовану оцінку як кожному окремо взятому доказу, так і доказовій базі в цілому.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції, в результаті неналежної перевірки і оцінки доказів, не правильно встановлено фактичні обставини справи та чітко не визначено, за що саме ОСОБА_10 передавались грошові кошти ОСОБА_8 , за вирішення яких саме питань і прийняття яких рішень, чи вчинення яких дій, такі кошти передавались, та чи входило це до його компетенції, за займаною посадою, позбавлені підстав, оскільки судом першої інстанції достовірно встановлено, що ОСОБА_8 під час зустрічі 16.02.2021 запитує ОСОБА_10 , на звернення останньої щодо неналежної практики польотів, чи літала вона у льотному загоні без його допомоги, тим самим демонструючи можливість вчинити дії щодо здійснення нею навчальних польотів, тобто, що літати вона зможе з його допомогою. У подальшому ОСОБА_8 запитує про те, чи відомо курсантці про «програму лояльності», взявши аркуш паперу і кличучи її сісти ближче до себе, написавши розрахунки, озвучуючи наступне: «тому, значить ціна питання ось тут», «це буде, нехай половина від вартості», «повна вартість, 150 же година, так», «а тобі пропонують ось стільки», «тут порядка 250 тисяч», «значить 100, тут 400 з надлишком, рахуємо 200, тут 80, рахуємо 40», «все за годину, сім на вісім». Крім того, із фрагменту розмови, де ОСОБА_10 запитує у ОСОБА_8 , чи потрібно всю суму платити відразу, останній відповідає: що «можно розбити на суми окремі «2,8 і 2,8» та «3 плюс 3, ось ці одразу дві», а потім каже «це одразу, одразу, одразу, а тут навпіл зазвичай роблять і це теж навпіл роблять», а потім на запитання ОСОБА_10 «…це потрібно у валюті чи треба перевести по курсу…» ОСОБА_8 помахав головою з початку з ліва на право, а потім з верху до низу і зазначив, що «не в банківському працює», суд приходить до висновку про пряме вимагання із розрахунками неправомірної вигоди за не перешкоджання польотів та проходження практики, що безумовно вказує на вимагання неправомірної вигоди ОСОБА_8 , створення таких умов, відсутність будь-яких провокацій з боку ОСОБА_10 та правоохоронних органів, оскільки вся ініціатива і умови надання неправомірної вигоди пропонуються ОСОБА_8 як усім відома програма лояльності. При цьому за результатами розмови ОСОБА_8 записав дані ОСОБА_10 до блокноту формату А4, який дістав із портфеля, а потім в ході телефонної розмови з невстановленою особою (« ОСОБА_29 ») повідомив, що треба записати: «182 група, на К-10, третьокурсниця, дівчинка, відмінниця, Килинчарслан».

У сукупності показань свідків ОСОБА_10 , а також ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які були понятими під час проведення особистого обшуку ОСОБА_8 , результатів, отриманих під час здійснення НСРД, а саме аудіо- та відеозаписів зустрічей ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , при цьому під час першої з них обумовлено про наявність «програми лояльності», яка не передбачена жодним документом чи нормативним актом ЛА НАУ і з пояснень ОСОБА_8 не передбачала якийсь зв`язок з приватною льотною школою, як на це припущення звертає увагу сторона захисту, при тому, що сама ОСОБА_10 чітко розуміла слова ОСОБА_8 як те, що вона має заплатити кошти за її допуск до польотів, але ні квитанції чи якось підтверджуючого документу за це вона не отримає, а другої - ОСОБА_10 передала обвинуваченому грошові кошти, які останній у подальшому добровільно видав у ході проведення особистого обшуку.

З висновків експертиз, підтверджено наявність на вказаних купюрах та змиві з правої руки ОСОБА_8 спеціальної хімічної речовини - люмінофору, та свідчить про доведеність вини ОСОБА_8 в отриманні ним як службової особи, неправомірної вигоди, пов`язаної з її вимаганням. При цьому розмір неправомірної вигоди, яка вимагалася чітко встановлено із показань свідка ОСОБА_10 , вилученого блокноту, суми вилучених грошових коштів, а також аудіозаписами отриманими за результатами НСРД, зокрема, «2,8 і 2,8» та «3 плюс 3», що складає загальну суму 11,6 (т.3 а.п.81).

Отже, в даному кримінальному провадженні, доведеність винуватості ОСОБА_8 ґрунтується на сукупності доказів, які містяться у відповідних процесуальних документах на підставі проведених слідчих діях та НСРД, показах свідків, висновках експертиз, тощо.

Перевіряючи доводи сторони захисту, апеляційний суд дійшов висновку, що і такий факт, як провокація злочину, зі сторони співробітників СБУ та свідка ОСОБА_10 , не знайшов свого підтвердження, адже підбурювання має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінального провадження, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який інакше не був би вчинений.

Статтею 271 частиною 3 КПК України передбачено, що під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.

При здійсненні апеляційного перегляду провадження в цій частині, колегія суддів також керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.06 року, ст.ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

В рішенні ЄСПЛ від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви», Суд висловив правову позицію про те, що Конвенцією не заборонено використовувати на стадії попереднього розслідування такі джерела, як анонімні інформатори, відомості надані особами, що причетні до злочинної діяльності та перебувають під контролем правоохоронців, якщо це виправдано характером злочину. Однак використання надалі таких джерел інформації судом для обґрунтування обвинувального вироку буде правомірним тільки в тому разі, коли є належні й достатні гарантії недопущення зловживань, зокрема коли встановлена чітка та прозора процедура надання дозволу на застосування таких оперативно-розшукових заходів, їх здійснення та контролю за цими діями (аналогічні правові позиції викладені в рішеннях від 26 жовтня 2006 р. у справі «Худобін проти Росії», № 59696/00, п. 135; рішення від 6 вересня 1978 р. у справі «Клаас та інші проти Німеччини», № 15473/89, пункти 52-56). Суд, розбираючи таку правову проблему, неодноразово зазначав, що діяльність негласних агентів можлива за наявності чітких обмежень та гарантій від зловживань. Використання доказів, отриманих унаслідок підбурювання з боку поліції, не можна виправдати суспільним інтересом, оскільки в такому випадку обвинувачений із самого початку може бути позбавлений права на справедливий судовий розгляд справи (див. зазначені рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», пункти 35, 36; «Худобін проти Росії», п. 128; рішення від 15 грудня 2005 р. у справі «Ванян проти Росії», № 53203/99, пункти 46, 47). Судом у рішеннях визначено, що підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, провокація злочину має місце, коли дії правоохоронців, чи осіб які перебувають під їх контролем, виходять за межі функцій негласних агентів і стосуються випадків, коли без їх втручання не було підстав вважати, що злочин дійсно було б вчинено особою.

В рішеннях від 2 грудня 2015 року у справі «Таранекс проти Латвії» та від 30.10.2014 року у справі «Носко и Нефедов проти Росії» Європейський суд також відзначав, що негласні операції повинні проводитися пасивним шляхом за відсутності тиску на заявника для вчинення ним злочину за рахунок таких засобів, як прийняття на себе ініціативи в контактах із заявником, наполегливе спонукання, звернення до почуття жалю заявника. Нарешті, Європейський суд зазначив що, якщо обвинувачені висувають аргумент про підбурювання, внутрішньодержавні суди зобов`язані розглянути його в рамках змагальної, ретельної, всебічної і переконливої процедури, при цьому на сторону обвинувачення покладається тягар доведення відсутності підбурювання. Межі судової перевірки повинні включати мотиви прийняття рішення про негласний захід, про ступінь участі правоохоронного органу в скоєнні злочину, а також про характер будь-якого підбурювання або тиску, якого зазнав заявник.

Отже, провокацією є «пособництво» особі вчинити кримінальне правопорушення, яке вона б не вчинила, якби правоохоронні органи або особи, що діють за їх дорученням, цьому не сприяли або не впливали з тією ж метою на поведінку особи насильством, погрозами, шантажем; якщо дії працівників правоохоронних органів або закупника, спонукали людину вчинити кримінальне правопорушення і ніщо не передбачало, що злочин був би скоєний без цього втручання, то такі дії виходять за рамки допустимих і є провокацією.

Разом з тим, відповідно до правового висновку, викладеного в постанові від 28 березня 2024 року, у справі №397/430/20, Верховний суд звертає увагу на те, що для визначення провокації злочину Європейський суд з прав людини установив, зокрема, такі критерії: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад прояв ініціативи в контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи був би скоєний злочин без втручання правоохоронних органів; чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особа була втягнута у злочинну діяльність, чи була ймовірність вчинення нею злочину суттєвою.

Виходячи з практики ЄСПЛ захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення ним інкримінованих йому дій, але стверджує, що їх скоєння було наслідком незаконного підбурювання з боку працівників поліції, отже заперечення заявником вчинення злочину та одночасне висунення ним скарги на те, що його спровокували вчинити цей злочин, вважається непослідовним і не підпадає під категорію «справ про провокацію злочину» (справа «Берлізев проти України»).

У даному кримінальному провадженні, обвинувачений ОСОБА_8 заперечив факт вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, наголошував на тому, що хотів запропонувати їй пройти практику в приватній школі. Тому доводи, наведені в апеляційних скаргах, про те, що мала місце провокація злочину, апеляційний суд вважає непослідовними та не переконливими.

Разом з тим, аналізуючи конкретні обставини кримінального провадження, в контексті доводів апеляцій про провокацію злочину, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, правоохоронними органами було проведено контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту з використанням спеціальних хімічних речовин та заздалегідь ідентифікованих помічених засобів через неможливість отримання відомостей про вчинення злочину ОСОБА_8 в інший спосіб через те, що будь-яким відкритим шляхом отримати данні щодо підтвердження обставин, на які вказує заявниця ОСОБА_10 , здобути неможливо. Відсутність під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії провокування обвинуваченого на вчинення злочину обумовлюється спрямованістю дій учасників негласної слідчої (розшукової) дії на фіксування реакції ОСОБА_8 на конкретну обстановку злочину, а не з метою штучного створення умов для вчинення ним злочинів, які б він без дій правоохоронців та підконтрольної їм ОСОБА_10 , не вчинив.

Колегія суддів виходить також з того, що в матеріалах кримінального провадження містяться ухвали слідчого судді Черкаського апеляційного суду про надання дозволів на проведення негласних слідчих (розшукових дій), які постановлено компетентним судом (уповноваженою особою) в порядку ст.ст. 246, 248, 249, 260, 263, 269 КПК України.

Зі змісту протоколів про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій, долучених та переглянутих під час судового розгляду відеозаписів (зокрема т.3 а.п.77-84), на яких зафіксовано зустрічі ОСОБА_10 з виконуючим обов`язки декана ОСОБА_8 , спростовують доводи сторони захисту щодо отримання ОСОБА_8 неправомірної вигоди.

Аналізуючи зміст розмов, досліджених апеляційним судом під час апеляційного перегляду провадження, отриманих під час проведення НСРД між обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , колегія суддів не вбачає з боку останньої, яка знаходилась під контролем правоохоронців, тиску, погроз, наполегливого спонукання, або надмірної ініціативи в контактах з ОСОБА_10 , які б свідчили про ознаки провокації. Натомість, поведінка обвинуваченого була ініціативно спрямованою на отримання неправомірної вигоди, зокрема саме він вказав на конкретний розмір неправомірної вигоди.

Вирішуючи питання про провокацію злочину, порушене в апеляційних скаргах, колегія суддів також виходить з протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.11.2020 з якої вбачається, що ОСОБА_10 звернулася до УСБУ в Кіровоградській області із заявою про створення працівниками ЛА НАУ механізму вимагання хабарів зі студентів академії за допуск до навчальних польотів, внаслідок чого вона вимушена сплатити близько 3200 доларів для проходження виробничої практики за 45 годин польотів (т.1 а.п.6).

Таке повідомлення ОСОБА_10 містило конкретні фактичні дані, які могли бути перевірені та вимагали відповідного реагування зі сторони правоохоронних органів.

Отже, колегія суддів констатує, що станом на 24.11.2020 у правоохоронних органів були об`єктивні дані про ймовірно злочинні дії працівниками Льотної академії, які підлягали негайному внесенню до ЄРДР та вимагали перевірки засобами кримінального процесу.

Таким чином, правоохоронні органи у даному кримінальному провадженні не володіли будь-якою інформацією щодо можливої злочинної діяльності обвинуваченого ОСОБА_8 та не здійснювали будь-яких процесуальних дій по відношенню до останнього до початку досудового розслідування, що виключає, на переконання колегії суддів, заздалегідь упереджене ставлення правоохоронних органів до обвинуваченого.

Колегія суддів враховує і те, що у даному кримінальному провадженні письмова згода ОСОБА_10 на конфіденційне співробітництво з правоохоронними органами датована 27.11.2020 (а.с. 61 т.1).

Таким чином, залученню до конфіденційного співробітництва ОСОБА_10 у кримінальному провадженні передувала її заява про злочин, відомості якої перевірялися за допомогою комплексу НСРД, що, на переконання колегії суддів, додатково свідчить про отримання інформації, яка стала підставою для початку кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , саме від третьої особи, а не заздалегідь таємного агента правоохоронних органів. В результаті проведення синхронізованого комплексу НСРД, відомості, викладені ОСОБА_10 в заяві про злочин, знайшли своє підтвердження.

Всі негласні слідчі (розшукові) дії були спрямовані виключно на викриття причетності посадових осіб ЛА НАУ до злочинної діяльності та проводились на підставі відповідних процесуальних рішень, прийнятих із дотриманням вимог КПК України та процесуальних строків. Кримінальна діяльність ОСОБА_8 ґрунтувалась виключно на його волі й не була наслідком провокації з боку працівників поліції чи їх агентів, що також узгоджується з правовими позиціями Європейського Суду з прав людини у справі «Секейра проти Португалії».

У матеріалах справи немає відомостей про схиляння ОСОБА_8 діючими працівниками Служби безпеки України до вчинення злочину, і в апеляційній скарзі таких конкретних обставин не наведено. Крім того, обвинувачений не заперечує факту отримання ним коштів.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про відсутність провокативних дій з боку працівників правоохоронних органів та свідка ОСОБА_10 , не наведені такі і в апеляційних скаргах.

В той же час, зважаючи на відсутність в матеріалах провадження доказів, які би вказували на те, що намір на вчинення злочину ОСОБА_8 сформувався внаслідок стороннього впливу на нього, та з урахуванням активної поведінки ОСОБА_10 , спрямованої на реалізацію домовленостей зі ОСОБА_8 , то колегія суддів погоджується з обґрунтованістю висновку місцевого суду у вироку про відсутність в матеріалах кримінального провадження ознак, притаманних підбурюванню до вчинення злочину.

Окрім того, істотна суперечність позиції захисту виключає сумніви у відсутності провокації злочину. Наведене відповідає практиці ЄСПЛ, який визнає необґрунтованими та не розглядає по суті заяви щодо провокації злочину, коли заявник заперечує факт вчинення ним злочину та одночасно заявляє про провокацію на його вчинення (рішення у справі «Берлізев проти України» від 08 липня 2021 року).

Також той факт, що у більшості випадків саме ОСОБА_10 була ініціатором розмов з обвинуваченим, не має вирішального значення в контексті цієї справи, а суд першої інстанції оцінюючи обставини кримінального провадження в контексті змісту розмов між обвинуваченим і останньою та інших обставин і дійшов правильного висновку, що вказане не свідчить про провокативну поведінку ОСОБА_10 , оскільки зі змісту розмов не вбачається підстав вважати, що з боку курсантки здійснюється надмірний тиск, погрози, наполегливе спонукання, звернення до почуття жалю або надмірна ініціатива в контактах з ОСОБА_8 , які б свідчили про ознаки провокації.

Є безпідставними доводи захисника ОСОБА_7 про те, що на відеозапису, яким зафіксовано розмову ОСОБА_10 з ОСОБА_8 , яка відбулася 22.02.2021 приблизно о 13 год. 37 хв. в деканаті першого навчального корпусу ЛА НАУ по вул. Добровольського, 1, не видно самого факту передачі будь-яких коштів.

Так, із протоколу затримання особи від 22.02.2021 та долученим до нього відеозаписом, вбачається, що в ході проведення особистого обшуку останній самостійно дістав з портфеля блокнот, в якому знаходились 5000 доларів США, які, як пояснив ОСОБА_8 , йому принесла курсантка ОСОБА_10 за вирішення питання щодо прискорення процесу польотів. Також з урахуванням протоколу за результатами проведення НСРД 22.02.2021 після отримання неправомірної вигоди ОСОБА_8 ще раз підтвердив, що вирішує питання щодо безперешкодного здійснення навчальних польотів, сказавши: «якщо там будуть якісь пробуксовки та інше, можете до нього напряму підходити, мене ОСОБА_32 направив».

Доводи апеляційної скарги, що згідно даних витягу з ЄРДР № 0000201, прокуратурою внесені відомості до ЄРДР 26.11.2020на підставі заяви ОСОБА_10 , але з незрозумілою фабулою: «Службові особи одного із вищих учбових закладів міста Кропивницького вимагають неправомірну вигоду», що викликає питання: чи стосується дане кримінальне провадження саме ОСОБА_8 , є безпідставними такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах закону.

Апеляційний суд зазначає, що у ЄРДР фіксується вся інформація про кримінальні провадження. У процесі розслідування можуть вноситися нові дані, такі як встановлення підозрюваних чи зміна фабули кримінального правопорушення та його кваліфікація. Первинний витяг відображає лише початкову стадію розслідування, а останній - актуальний стан. Усі ці зміни фіксуються в ЄРДР, і витяг відображає їх на дату запиту.

Відсутність у поданій заяві відомостей щодо прізвища особи, яка вимагала грошові кошти, конкретної суми коштів, а також джерел отримання такої інформації не свідчить про недопустимість такої заяви, оскільки наведені дані підлягають встановленню під час проведення досудового розслідування кримінального провадження.

Також у даному витягу зазначена правова кваліфікація ст.368 ч.3 КК України - посадові особи одного з навчальних закладів Кіровоградської області вимагають у студента неправомірну вигоду за вирішення питання, що входить до кола їх повноважень.

Отже, різниця між первинними та останніми даними пов`язана з розвитком досудового розслідування, уточненням фактів і прийняттям процесуальних рішень. Витяг надає інформацію, релевантну на момент його формування.

Доводи апеляційної скарги, що стороною обвинувачення не зазначено походження грошових коштів, які використовувалися під час НСРД, що також свідчить про недопустимість таких доказів є безпідставними. Згідно матеріалів справи співробітником відділу КЗЕ УСБУ в Кіровоградській області надано грошові кошти у сумі 5 000 доларів США, для їх використання у якості заздалегідь ідентифікованих засобів під час проведення слідчих дій, які складаються із грошових купюр кількістю 50 штук, номіналом 100 доларів США кожна.

У даному випадку було підтверджено походження грошових коштів для використання у кримінальному провадженні № 0000201, та їх ідентифіковано перед їх використанням під час проведення слідчих дій (зокрема, т.1 а.п.39-55, т.3 а.п.37-42, т.3 а.п.91-95).

Посилання захисту на те, що кошти, які використовувалися як предмет неправомірної вигоди, не були залучені у встановленому порядку, колегія суддів уважає безпідставними, оскільки огляд грошових коштів, у результаті якого вони були ідентифіковані, та підтвердження їх надання правоохоронними органами ОСОБА_10 , під час її допиту в суді виключає будь-які сумніви у законному джерелі походження цих коштів та законності їх використання під час спеціального слідчого експерименту.

Зазначене узгоджується і з позицією Верховного Суду у постановах від 07 жовтня 2022 року у справі №725/3765/19 та від 29 листопада 2021 року у справі № 654/3229/18. Питання яке ставилось стороною захисту у суді першої інстанції, не впливає на доведеність вини обвинуваченого у вчиненому діянні, та законності проведених слідчих дій.

Доводи апелянтів, що обшук службового кабінету ОСОБА_8 проведено без дозволу слідчого судді у порушенні ч. 3 ст. 233 КПК України, є безпідставними та такими, що не підтверджено матеріалами справи.

Згідно матеріалів справи, а саме протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.02.2021, ні обшук даного приміщення, ні його огляд не проводився, а відбувалось затримання останнього відповідно до положень п.1 ч.1 ст.208 КПК України, що підтверджується раніше вказаним протоколом і долученим відеозаписом, безпосередньо у доступному для сторонніх осіб місці після вчинення кримінального правопорушення та його особистий обшук, в тому числі під час якого ОСОБА_8 добровільно самостійно видав грошові кошти зі свого портфеля та інші речі, який стояв осторонь нього, який не обшукувався як частина приміщення. Крім того суду, у тому числі стороною захисту під час судового розгляду, не надано жодного доказу, який би вказував на те, що вказане місце не є загальнодоступним, а обвинувачений будь-яких показань на спростування вказаного також не надавав. (т.1 а.п.106-111)

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 17 січня 2023 року (справа № 648/1543/15-к, провадження № 51-4767км21), вимога отримати дозвіл на обшук, за відсутності добровільної згоди особи, стосується лише житла чи іншого володіння особи, що випливає з тлумачення статей 233, 235 КПК України. Зазначені норми закону захищають особу від необґрунтованого втручання державних органів у сферу її приватності, на яке особа вправі розраховувати у своєму житлі або іншому володінні. Службовий кабінет сам по собі не може вважатися житлом або іншим володінням, доступ до якого визначає виключно його володілець. Службове приміщення надається для виконання службових обов`язків і доступ до нього визначається іншим регулюванням, яке ґрунтується на міркуваннях, не пов`язаних із захистом приватності осіб, яким таке службове приміщення надане.

Таким чином, на службовий кабінет ОСОБА_8 не поширювалися гарантії від втручання в приватне життя, передбачені Конституцією України та вказаними нормами КПК України, і проведення в ньому слідчої дії не вимагало ні його дозволу ні дозволу суду.

Зазначають апелянти й на порушення права обвинуваченого, що полягає у незабезпеченні ОСОБА_8 захисником під час проведення оглядів місця події, оскільки такі дії як огляд місця події, обшук, взагалі не проводились, про що свідчить відсутність таких протоколів. Однак, фактично, слідчим завуальовано інші слідчі дії такі як затримання і особистий обшук.

З приводу таких доводів, колегія суддів зазначає наступне.

Дані доводи апелянтів були предметом розгляду в суду першої інстанції, їм надана оцінка та обґрунтована відповідь.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що під час затримання та проведення слідчих дій не було порушено право на захист обвинуваченого.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, затримання ОСОБА_8 проводилось в порядку, передбаченому ст.208 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що одразу після затримання ОСОБА_8 представники правоохоронних органів звернулися до Центру безоплатної правової допомоги.

У відповідності до вимог 208 КК України, слідчим негайно було під підпис повідомлено затриманому його права, зокрема і право мати захисника.

В той же день, 22.02.2020 йому був наданий захисник ОСОБА_33 , що підтверджується дорученням про надання безоплатної вторинної правової допомоги, наявного в матеріалах кримінального провадження, який прибув на місце затримання, ознайомлювався з протоколом, що засвідчив своїм підписом на ньому. (т.1 а.п.106 -110)

Посилання на те, що особистий обшук проводився за відсутності захисника, колегія суддів відхиляє.

Статтею 208 КПК України надано повноваження затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, «уповноваженій службовій особі» та здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 КПК України.

Особистий обшук є складовою процесу затримання і, таким чином, законне затримання саме собою дає підстави для проведення особистого обшуку. Більше того, слід взяти до уваги, що особистий обшук затриманої особи є необхідним, крім фіксації доказів правопорушення, також для забезпечення безпеки як осіб, що затримують, так і інших осіб, включаючи саму затриману особу. Тому особистий обшук, як правило, проводиться невідкладно після затримання.

Нормами КПК не перебачено обов`язкової участі захисника під час особистого обшуку.

Таким чином, відсутність захисника під час затримання особи у випадку, передбаченому ст. 208 КПК України, не може вважатися порушенням вимог кримінального процесуального закону.

До такого висновку неодноразово приходив ККС ВС у своїх постановах ( від 08.12.2022 у справа № 686/23029/18 (провадження № 51 - 3593 км 20); від 14 червня 2022 року у справі № 463/5551/15 (провадження № 51-5789км21).

Щодо доводів захисту про порушення права на захист під час освідування, колегія суддів зазначає наступне.

За змістомст. 241 КПК України освідування - це слідча дія, що полягає в огляді підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу. Вказана слідча дія здійснюється на підставі постанови прокурора, яка перед початком її проведення пред`являється особі, що підлягає освідуванню. Про проведення освідування складається окремий протокол згідно з вимогамиКПК.

Колегія суддів звертає увагу на те, що така процесуальна дія як освідування, носить об`єктивний характер, і не залежать від волі особи, а тому вона не може розглядатися як така, що порушує право особи. Присутність чи відсутність захисника у цьому випадку не може позначитися на зміст отриманих під час цієї дії результатів.

Така позиція колегії суддів, узгоджується з позицією Верховного Суду, зокрема викладеною у постанові від 10 грудня 2020 року у справі № 751/602/18, де Верховний Суд не знайшов підстав вважати відсутність захисника при освідуванні, порушенням прав на захист особи.

Верховний Суд у постанові від 14.09.2023 у справі № 521/18533/15-к (провадження № 51-3013км22) зазначив, що не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час кримінального провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів, і не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання його недопустимим.

Отже, відсутність захисника під час затримання та освідування обвинуваченого не тягне за собою недопустимість доказів, отриманих під час цих слідчих дій.

Доводи захисника ОСОБА_6 про недопустимість як доказів висновків судових експертиз з огляду на порушення вимог КПК України та відсутності захисника при відібрання зразків у обвинуваченого є безпідставними.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що протокол отримання зразків для експертизи у ОСОБА_8 складений відповідно до вимог ст. 104 КПК України, містить інформацію про місце, час проведення слідчої дії, опис проведених дій, підписи присутніх осіб, у тому числі підписи понятих ( т.4 а.п.39-40).

Істотних порушень при складанні даного процесуального документа, які б давали підстави стверджувати про його недопустимість, не встановлено та захисником не наведено.

Відповідно до ст.245 КПК України відібрання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими ст.241 цього Кодексу, для освідування особи.

Згідно з вказаною нормою процесуального закону, з метою виявлення на тілі, одязі підозрюваного, свідка чи потерпілого слідів кримінального правопорушення та їх вилучення, здійснюється освідування особи, яке має право проводити дізнавач, слідчий або прокурор. У разі необхідності для проведення цієї слідчої дії може бути залучений судово-медичний експерт, лікар або спеціаліст. Зразки, отримані для експертизи, не є доказами у кримінальній справі, проте несуть в собі інформацію, що має доказове значення. Така інформація стає доступною і може бути застосована лише в результаті проведення експертизи. Зразки, отримані для проведення експертизи, самі по собі не встановлюють обставин, що входять до предмета доказування, вони потрібні для порівняльного дослідження під час проведення експертизи. Отримання зразків для експертизи повинно здійснюватися з дотриманням таких вимог: забезпечення прав і свобод людини; одержання зразків належною особою у передбаченому порядку; забезпечення безсумнівності походження зразків від конкретного об`єкта, їх достовірності; правильне документування ходу і результатів слідчої дії.

Матеріали провадження свідчать, що порядок отримання біологічних зразків був дотриманий.

Оскільки ОСОБА_8 на час отримання зразків для експертизи не було повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, він не клопотав про залучення захисника для проведення такої слідчої дії, а у самому протоколі не вказано жодних зауважень щодо порушення процедури її проведення або порушення його прав, то відсутні підстави для визнання цих доказів недопустимими, про що стверджує захисник.

Посилання при цьому сторони захисту на те, що ОСОБА_8 не ставив підписи на пакетах, в які були упаковані змиви як сухі, так і мокрі, аналогічно не внесено і найменування речей та документів, які знаходились в портфелі, оглянуті і повернуті ОСОБА_8 , колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, посилаючись на зазначені обставини, стороною захисту не наведено які права обвинуваченого в даному випадку було порушено і на що таке порушення вплинуло чи могло вплинути.

Колегія суддів вважає, що не може бути підставою для визнання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину недопустимим доказом, зазначаючи на те, що прокурора ОСОБА_9 , присутність якого підтверджується відеозаписом, не внесено до протоколу. До того ж, з порушенням даної норми не зазначено відомості про інших осіб, присутніх під час процесуальної дії, а саме співробітників СБУ.

Так, затримання ОСОБА_8 було проведено з дотриманням вимог ст. 208 КПК України за участю понятих ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , слідчого ОСОБА_34 , інших учасників кримінального провадження, що цілком узгоджується з положеннями вказаної статті.

Присутність же більшої кількості осіб, ніж указано у протоколі затримання, автоматично не впливає на достовірність, належність та допустимість проведеної слідчої дії і законність вилучення під час затримання речей.

Суд касаційної інстанції неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу, що у кожному конкретному випадку суд, оцінюючи допустимість того чи іншого доказу, повинен враховувати істотність допущених порушень кримінального процесуального закону та важливість кожного доказу для встановлення обставин кримінального провадження. Як зазначено вище, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час затримання, не встановлено, а отже, не можна стверджувати про наявність порушень прав та свобод обвинуваченого. Тому протокол обґрунтовано визнано допустимим доказом.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, з чим і погоджується колегія суддів, що є не обґрунтованими посилання сторони захисту щодо недопустимості доказів, отриманих у порядку проведення НСРД, у зв`язку тим, що досудове розслідування закінчено без ознайомлення сторони захисту з ухвалами суду щодо надання дозволу на їх проведення.

Так, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.10.2019 у справі №640/6847/15-к провадження №13-43кс19, якщо сторона обвинувачення під час досудового розслідування своєчасно вжила всі необхідні та залежні від неї заходи, спрямовані на розсекречення процесуальних документів, які стали підставою для проведення НСРД, однак такі документи не були розсекречені з причин, що не залежали від волі і процесуальної поведінки прокурора, то суд не може автоматично визнавати протоколи НСРД недопустимими доказами з мотивів невідкриття процесуальних документів, якими санкціоноване їх проведення.

Процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (ухвали, постанови, клопотання) та які на стадії досудового розслідування не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому ст.290 КПК України з тієї причини, що їх не було у розпорядженні сторони обвинувачення (процесуальні документи не були розсекречені на момент відкриття стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження), можуть бути відкриті іншій стороні під час розгляду справи у суді за умови своєчасного вжиття прокурором всіх необхідних заходів для їх отримання.

У випадку розкриття процесуальних документів, які стали підставою для проведення НСРД після передачі кримінального провадження до суду, суд зобов`язаний забезпечити стороні захисту достатній час та реальну можливість для доведення перед судом своєї позиції щодо належності та допустимості доказів, отриманих в результаті НСРД в комплексі із процесуальною підставою для проведення НСРД з метою реалізації принципу змагальності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувальний акт направлено до суду 30.03.2021, постанова про збереження та розсекречення грифу секретності з матеріальних носіїв інформації щодо проведення НСРД та відповідне клопотання прокурора подані 03.03.2021, разом з тим матеріали були розсекречені лише 14.04.2021, тобто під час розгляду справи у суді.

Таким чином, суд врахував те, що прокурором своєчасно на стадії досудового розслідування було вжито всіх заходів для отримання процесуальних документів, які стали підставою для проведення НСРД, а тому отримані в ході проведення НСРД докази вважав допустимими та взяв їх до уваги.

Є необгунтованими доводи захисника ОСОБА_7 , що протоколи про результати проведення негласних (розшукових) дій не відповідають відеозаписам, які були оглянуті в судовому засіданні, а саме не відповідають дати проведення негласних (розшукових) дій.

Так, у даному провадженні протоколи про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо обвинуваченого складені за результатами проведення таких дій, після належного опрацювання інформації, зафіксованої на матеріальних носіях.

Також є не обґрунтованими доводи захисника ОСОБА_7 , що судом не прийнято до уваги те, що ОСОБА_8 не відноситься до суддів, працівників суду та правоохоронних органів або працює у приміщеннях судових та правоохоронних органів, та не визнано незаконним те, що прокурором в порушення вимог КПК отримано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_8 , так як прокурор звернувся не до Кропивницького апеляційного суду, а до Черкаського апеляційного суду.

Так, колегією суддів встановлено, що прокурор, звертаючись до Черкаського апеляційного суду з клопотаннями про надання дозволу на проведення негласних (розшукових) дій, вказав на те, що з метою конспірації своєї протиправної діяльності та уникнення можливості її викриття правоохоронними органами, зустріч посадових осіб Льотної академії НАУ з ОСОБА_10 , на якій відбудеться отримання від останньої неправомірної вигоди, планується у приміщенні холу для відвідувачів Кропивницького апеляційного суду, в той же час, керівництво Льотної академії НАУ мають дружні стосунки з керівником на той час Кропивницького апеляційного суду.

При цьому сторона захисту навмисно викривлює фактичні обставини справи, вириваючи окремі елементи доказів із загального контексту та акцентуючи увагу лише на тій їхній частині, яка, на її думку, підтримує їх позицію. Водночас повне та всебічне дослідження наданих доказів не тільки не підтверджує аргументів сторони захисту, але й прямо спростовує їх, демонструючи обґрунтованість та законність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

За наведених обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційних скарг, що оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_8 не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а висновки суду не підтверджуються доказами дослідженими судом першої інстанції, є необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

Усупереч посиланням сторони захисту у скаргах фактичні дані, на яких ґрунтується обвинувальний вирок, отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом дослідження суду і згідно зі ст. 84 цього Кодексу є доказами у кримінальній справі. Переконливих аргументів, які би свідчили про протилежне, ставили під сумнів законність збирання (формування), процесуального закріплення доказів, об`єктивність їх оцінки судом в аспекті ст. 94 вказаного Кодексу, апелянтами не наведено.

Аргументи сторони захисту про те, що ОСОБА_8 не уповноважений приймати рішення щодо організації навчальних польотів, не міг будь-яким чином сприяти ОСОБА_10 проходження практики, оскільки не наділений відповідними службовими повноваженнями спростовуються матеріали кримінального провадження.

Так, відповідно до наказу начальника ЛАУ НАУ МОНУ №89/0 від 08.02.2021, ОСОБА_8 призначено виконуючим обов`язки декана факультету Льотної експлуатації (ЛЕ) та Обслуговування повітряного руху (ОПР). Виконуючий обов`язки декана факультету Льотної експлуатації та Обслуговування повітряного руху в своїй роботі керується посадовими інструкціями декана факультета ЛЕ та ОПР.

Отже, сукупність наведених документів, на переконання колегії суддів, вказують на те, що ОСОБА_8 , займаючи посаду виконувача обов`язків декана факультету ЛЕ та ОПР, був службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адімінстративно-господарськими функціями, був наділений повноваженнями, які надавали йому можливість вирішувати питання щодо організації здійснення навчальних польотів курсантами факультету та проходження практики, які і були використані під час вимагання неправомірної вигоди, вказаної в обвинуваченні, та отримання неправомірної вигоди в сумі 5000 доларів США.

Тому колегія суддів, на цій стадії, не виявила будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою недопустимість зібраних, у цьому кримінальному провадженні, доказів.

Поряд з цим, у вироку суду наведено переконливі аргументи, чому суд визнав обвинувачення доведеним поза розумним сумнівом та чому не взяв до уваги пояснення щодо подій, що надала сторона захисту. Суд дав відповідну оцінку усім доказам і дійшов обґрунтованого висновку, що вони є достатні та у своїй сукупності й взаємозв`язку підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Окремо, колегія суддів звертає увагу, що суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.368 КК України - одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, для себе неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, характеризується саме прямим умислом та корисливим мотивом, які були встановлені та належним чином відображені судом першої інстанції в оскаржуваному вироку на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та оцінки їх у сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Отже, суд першої інстанції на підставі зібраних доказів установив сукупність усіх передбачених законом ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та, ухвалюючи вирок, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_8 винен в одержанні ним як службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, оскільки, одержуючи від ОСОБА_10 неправомірну вигоду, не міг не розуміти того, що ця неправомірна вигода надається йому за використання ним можливостей займаної посади.

В апеляційних скаргах містяться також інші аргументи захисту, які не потребують детального аналізу суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, ст.6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені. При цьому міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони. Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. Рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

На думку колегії суддів, у цьому провадженні надані відповіді на всі вагомі аргументи, поданих апеляційних скарг.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження, колегія суддів не встановила матеріальних чи процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину та правильність кваліфікації його дій. Відповідно і підстав для зміни чи скасування вироку суду стосовно останнього не вбачається.

Сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має не лише довести наявність таких порушень, а й обґрунтувати, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, у тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді.

Сторона захисту не оскаржує призначене обвинуваченому покарання, проте колегія суддів враховує наступне.

Згідно норм ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і які обтяжують покарання.

Як убачається з матеріалів справи, суд при призначенні покарання ОСОБА_8 врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, який раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває; відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 не можливе без його ізоляції від суспільства, тому призначив покарання у мінімальних межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, що визначений санкцією статті обвинувачення, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, оскільки з врахуванням даних про особу обвинуваченого та фактичних обставин кримінального провадження саме таке покарання є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального закону, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без зміни, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисників-адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Суддею Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_3 викладена окрема думка.

Судді: