Справа № 697/1388/25
Провадження № 1-кп/697/160/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2025 м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000141 з угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колово Пудожського р-ну Карельської АССР, рф, українця, громадянина України, військовослужбовця - стрілець групи спеціальних дій загону спеціальних дій військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.05.2006 Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна;

- 17.11.2014 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 15, ч. 2 п. 9 ст. 115, ч. 3 ст. 187, ст. 70, ст. 71 КК України до 11 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна;

- 16.02.2015 вироком Апеляційного суду Вінницької області скасовано вирок Козятинського міськрайонного суду від 17.11.2014 скасовано в частині призначення покарання та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років 6 місяців з конфіскацією всього особистого майна;

- ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 01.11.2024 звільнений умовно-достроково від відбування покарання на підставі ст. 81-1 КК України для проходження військової служби за контрактом, невідбута частина покарання 3 роки 6 місяців 18 днів.

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за контрактом на посаді стрільця групи спеціальних дій загону спеціальних дій вказаної військової частини, у військовому званні «солдат», будучи особою, що має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисних кримінальних правопорушень, в тому числі, кримінальних правопорушень, передбачених ст. 187 КК України, повторно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 115, 116, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, 06.05.2025, близько 18 год., діючи з прямим умислом на відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_6 , яка являється особою похилого віку та з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючих їх настання, прийшов до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає потерпіла спільно з чоловіком ОСОБА_7 , постукав у вікно, після чого ОСОБА_7 відчинив вхідні двері та ОСОБА_4 попросив у нього позичити гроші, однак ОСОБА_7 відмовив та ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_7 являється особою похилого віку та не міг чинити опір, відсторонив його рукою зі свого шляху та проник до приміщення будинку, де підійшов до ОСОБА_6 та висунув їй вимогу дати йому гроші в борг, однак потерпіла повідомила, що не має коштів, після чого ОСОБА_4 застосував до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілої, штовхнувши рукою у плече, внаслідок чого вона впала на підлогу. В цей час до них підбіг ОСОБА_7 , але ОСОБА_4 відштовхнув його та схопив рукою за шию. Після цього, ОСОБА_6 взяла до рук свій гаманець, а ОСОБА_4 дістав з нього купюру номіналом 500 гривень, після чого, утримуючи викрадені грошові кошти при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та направився у невідомому напрямку, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому у умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування між прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , 30.05.2024 укладено угоду про визнання винуватості.

Також потерпілою ОСОБА_6 було надано письмову згоду прокурору на укладення угоди.

За умовами угоди, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, щиро розкаявся. Сторони погодили покарання за вчинене кримінальне правопорушення у вигляді позбавлення волі на строком на 8 років на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Вінницької області від 16.02.2015 і остаточно визначити покарання строком на 9 років позбавлення волі.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду та призначити узгоджене покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав, розкаявся, погоджувався на призначення узгодженого покарання, підтвердив обставини вчинення правопорушення зазначені у обвинувальному акті.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди.

Потерпілий у підготовче засідання не з`явився, до суду направлено клопотання про розгляд справи за його відсутності, щодо затвердження угоди про визнання винуватості не заперечувала.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, вислухавши учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державі чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України встановлено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості, а частиною другою ст. 474 цього Кодексу встановлено, що розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання.

Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за:

- ч.4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому у умовах воєнного стану.

Згідно ст. 12 КК України, злочин передбачений за ч. 4 ст. 186 КК України є тяжким.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Угода між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_4 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідає інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим та призначення узгодженого сторонами покарання.

Речові докази по справі:

грошова купюра номіналом 500 грн, яка передана потерпілій ОСОБА_6 залишити у користування власника;

- один DVD-R диск із записом з відеокамер, 3 сліди папілярних візерунків та дактилокарта на ім`я ОСОБА_4 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, що знаходиться Черкаській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони центрального регіону залишити при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати по справі в сумі 3119,90 грн. на залучення експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід обвинуваченому, застосований ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08.05.2025 у вигляді тримання під вартою слід залишити попередній тримання під вартою.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 травня 2025 року, укладену між прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Вінницької області від 16.02.2015 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

У відповідності до ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його перебування під вартою з 07.05.2025 по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави 3119,90 грн. - в порядку відшкодування витрат за проведення експертизи.

Речові докази:

грошова купюра номіналом 500 грн, яка передана потерпілій ОСОБА_6 залишити у користуванні власника;

- один DVD-R диск із записом з відеокамер, 3 сліди папілярних візерунків та дактилокарта на ім`я ОСОБА_4 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, що знаходиться Черкаській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони центрального регіону залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1