УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2025 року (справа №761/15516/25) в рамках кримінального провадження № 0000536 від 14.06.2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2025 року (справа №761/15516/25) в рамках кримінального провадження № 0000536 від 14.06.2024 року.

В обґрунтування клопотання вказали, що Головним слідчим управлінням СБ України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000536 від 14.06.2024р. за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1, ч.2 ст. 209 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження Шевченківським районним судом міста Києва 25 квітня 2025 року було прийнято ухвалу у справі №761/15516/25, якою накладено арешт на майно ОСОБА_3 , а саме на: житловий будинок загальною площею 148,3 м2, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,4849 га з кадастровим номером :10:002:0159; земельну ділянку площею 0,1402 га з кадастровим номером :10:002:0157; автомобіль «Mitsubishi» 2011 р.в., № куз. НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; автомобіль «Mitsubishi», 2008 р.в., № куз. НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

ОСОБА_3 не викликалась у судове засідання для розгляду клопотання про накладення арешту на її майно. Завчасного повідомлення про проведення судового засідання щодо арешту майна не надходило. Розгляд питання про арешт майна здійснено за відсутності ОСОБА_3 . Уважають, що обґрунтування прокуратури, зазначене в клопотанні, не відповідає дійсності.

Так, майно, на яке накладено арешт, є спільною власністю ОСОБА_3 та її чоловіка ОСОБА_7 .. Арештоване майно придбано за кошти, які заощаджувалися не один рік, та отримані в законному порядку як заробітна плата ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Автомобілі на момент придбання мали вік 12 та 14 років, не є преміальними марками та вартують не значних коштів.

Будинок незначної площі, земельні ділянки, що придбані, не є дорогими, також придбані за заощадженні кошти, отримані як заробітна плата. Довідка про заробітну плату та виписка із банківського рахунку додаються до даного клопотання про зняття арешту.

З моменту відкриття кримінального провадження пройшло близько року, однак жодних дій щодо приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження ОСОБА_8 здійснено не будо. Відсутні підстави вважати, що будуть здійснені дії для запобігання, яких власне і накладається арешт.

У судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив задовольнити з підстав, наведених у ньому. Зазначив, вказане майно не відповідає ознакам речових доказів.

Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , вказав, що потреба в арешті вказаного майна зберігається оскільки досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, проводяться слідчі дії спрямовані на встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення та притягнення винних осіб до відповідальності.

Заслухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 4 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Частиною 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що Головним слідчим управлінням СБ України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000536 від 14.06.2024 р. за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1, ч.2 ст. 209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва 25 квітня 2025 року було прийнято ухвалу у справі №761/15516/25, якою накладено арешт на майно ОСОБА_3 , а саме на: житловий будинок загальною площею 148,3 м2, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,4849 га з кадастровим номером :10:002:0159; земельну ділянку площею 0,1402 га з кадастровим номером :10:002:0157; автомобіль «Mitsubishi» 2011 р.в., № куз. НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; автомобіль «Mitsubishi», 2008 р.в., № куз. НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Як убачається зі змісту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2025 року, метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки воно має ознаки доказів, та відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України. Слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України наклав арешт на вказане майно.

Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна, не втратив свою актуальність. Так, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000536 від 14.06.2024 року, триває, здійснюються слідчі (розшукові) дії з метою виконання завдань, встановлених ст. 2 КПК України.

У той же час, на переконання слідчого судді, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не наділений процесуальними повноваженнями вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи те, що слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження або ж було встановлено, що арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав за наведених обставин для задоволення клопотання адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2025 року (справа №761/15516/25) в рамках кримінального провадження № 0000536 від 14.06.2024 року.

Керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2025 року (справа №761/15516/25) в рамках кримінального провадження № 0000536 від 14.06.2024 року- залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1