Справа № 308/6043/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгород кримінальне провадження №0000607, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2025 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Мирча Ужгородського району Закарпатської області, громадянки України, українки, з середньою освітою, тимчасово не працюючої, неодруженої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 02 квітня 2025 року, о 19 год 10 хв перебуваючи у залі очікування Ужгородського залізничного вокзалу за адресою: м. Ужгород, вул. Станційна, 9 побачила рюкзак темного кольору з маркуванням білого кольору «Safari», який перебував без нагляду на кріслі в залі очікування. Перебуваючи поблизу вказаного рюкзака, ОСОБА_3 протягом кількох хвилин спостерігала за ситуацією та впевнилась, що жодна особа не підходить до зазначеної речі.

В цей час у ОСОБА_3 , виник протиправний корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаного рюкзака з цінними речами в середині, які на праві власності належали ОСОБА_5 . В подальшому, ОСОБА_3 реалізуючи вказаний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи, таємно, умисно та в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання цих наслідків, із корисливих мотивів, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, в тому числі власник майна, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку рюкзака темного кольору з маркуванням білого кольору «Safari», що перебував на кріслі в залі очікування, у якому знаходились бездротові навушники марки «SAMSUNG» Galaxy Buds Live вартістю 2 380 грн. зарядний пристрій марки «Realme» SuperDart 65W вартістю 1 060 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдала потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 3 440 гривень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину, у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнала повністю, не заперечила фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та пояснила, що дійсно у вказані в обвинувальному акті дати та час, перебуваючи у залі очікування Ужгородського залізничного вокзалу за адресою: м. Ужгород, вул. Станційна, 9 побачила на кріслі рюкзак темного кольору з маркуванням білого кольору «Safari», який перебував без нагляду. Спостерігала що ніхто до рюкзака не підходив і вона його викрала, привезла додому. У викраденому рюкзаку знаходились бездротові навушники марки та зарядний пристрій. Розкаюється у вчиненому, шкодує що таке вчинила, обіцяла не вчиняти кримінальних правопорушень та просила вибачення за вчинене.

Потерпілий ОСОБА_5 не з`явився в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки. При цьому, прокурором було подано заяву потерпілого ОСОБА_5 від 10.05.2025, в якій просить проводити підготовче засідання та судовий розгляд за обвинуваченням ОСОБА_3 за його відсутності. Крім того, в заяві зазначив, що претензій до обвинуваченої не має, покарання просить призначити на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечили щодо розгляду справи за відсутності потерпілого та враховуючи положення ст.325 КПК України, суд вважає за можливе провести судовий розгляд без потерпілого.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України. Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що обвинувачена ОСОБА_3 не оспорює фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, суд визнав за недоцільне проводити дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої.

Суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і її дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, вчинено умисно, особу винної, яка раніше не судима згідно вимоги УІЗ ГУНП в Закарпатській області від 07.04.2025, має зареєстроване місце проживання.

За наведеного, заслухавши думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із застосуванням ст. 75 КК України, думку обвинуваченої, яка просила вибачення за вчинене та суворо не карати, з урахуванням характеру та виду вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, відшкодування шкоди, особи обвинуваченої, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відсутність обтяжуючої обставини, відношення обвинуваченої до вчиненого, принципу законності, справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що обвинуваченій у відповідності до вимог ст. 50 КК України, слід призначити покарання в мінімальній межі санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, ураховуючи вартість майна, яке викрала обвинувачена, порівняно із суворістю покарання, пов`язаного із введенням воєнного стану, не дають підстав суду для призначення більш суворого покарання.

Між тим, суд, приймаючи до уваги вищенаведене, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відшкодування матеріальної шкоди, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 положення ст.75 КК України і звільнити її від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть її виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нового кримінального правопорушення.

Призначення ОСОБА_3 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети, визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи наведене, арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2025 року у справі 308/5231/24 (провадження 1-кс/308/2187/25) на майно, а саме рюкзак темного кольору з маркуванням білого кольору «Safari», що було упаковано у спец пакет НПУ WAR 1675230; бездротові навушники марки «Samsung» що було упаковано у спец пакет НПУ RIC 2174864, зарядний пристрій який складається із блоку білого кольору марки «SuperDart» та USB-провід білого кольору, що було упаковано у спец пакет НПУ RIC 2174874, що вилучені в ході проведення огляду 04.04.2025 у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- підлягає скасуванню.

Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Підстав, передбачених ст. ст. 176, 177 КПК України, для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченої слід стягнути в дохід держави процесуальні витрати за проведення Закарпатським НДЕКЦ МВС України судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-25/5005-ТВ від 08.04.2025 року в розмірі 2387,70 грн. та судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-25/5003-ТВ від 08.04.2025 року в розмірі 1989,75 грн.

Керуючись ст. ст. 349, 373-374, 381-382 КПК України, ст. ст.12, 50, 185 КК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2025 року у справі 308/5231/24 (провадження 1-кс/308/2187/25) на майно, а саме рюкзак темного кольору з маркуванням білого кольору «Safari», що було упаковано у спец пакет НПУ WAR 1675230; бездротові навушники марки «Samsung» що було упаковано у спец пакет НПУ RIC 2174864, зарядний пристрій який складається із блоку білого кольору марки «SuperDart» та USB-провід білого кольору, що було упаковано у спец пакет НПУ RIC 2174874, що вилучені в ході проведення огляду 04.04.2025 у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Речові докази:

-рюкзак темного кольору з маркуванням білого кольору «Safari», бездротові навушники марки «Samsung», зарядний пристрій який складається із блоку білого кольору марки «SuperDart» та USB-провід білого кольору, які отримані згідно розписки від 28.04.2025 ОСОБА_5 , - вважати повернутими за належністю.

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати за проведення Закарпатським НДЕКЦ МВС України товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-25/5005-ТВ від 08.04.2025 року та судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-25/5003-ТВ від 08.04.2025 року в розмірі 4377 (чотири тисячі триста сімдесят сім) грн. 45 коп.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, потерпілому та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1