ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8752/24
провадження № 1-кп/753/927/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

представник потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілий ОСОБА_7 ,

під час судового засідання в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0004504 від 10.11.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва,

громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

встановив:

Історія судового провадження

До Дарницького районного суду м. Києва 01 травня 2024 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0004504 від 10.11.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Під час судового розгляду у вказаному кримінальному провадженні були дослідженні письмові докази, допитані потерпілий та обвинувачений, а також свідки сторони захисту.

Попередньо, через канцелярію суду, від представника потерпілого ОСОБА_6 надійшла заява про відвід прокурора ОСОБА_3 від участі у кримінальному провадженні № 0004504 від 10.11.2023.

У судовому засідання 04 вересня 2025 року суд перейшов до обговорення поданої представником заяви.

Зміст заяви про відвід

Представник потерпілого ОСОБА_6 зазначила, що у цьому кримінальному провадженні наявні численні факти, які свідчать про упередженість та зацікавленість прокурора у результаті, вигідному стороні захисту.

Такими обставинами є те, що ще на етапі досудового розслідування на потерпілого чинився тиск із боку слідчих з метою примусити його погодитися на часткове відшкодування шкоди. Прокурор у цій ситуації, замість вжиття заходів для захисту прав потерпілого, зайняв пасивну позицію і не забезпечив належного реагування на вказані порушення.

Після передачі справи до суду прокурор фактично продовжив тиск на потерпілого у новій формі, адже під час допитів допускав висловлювання, які могли бути сприйняті як спроба поставити потерпілого у незручне становище.

Представник також вказала, що прокурор мав неформальні зустрічі з потерпілим, де висловлював позицію, що виходила за межі процесуальних повноважень.

На переконання представника, дії прокурора та захисника обвинуваченого мали ознаки погодженості, що виражалося у спільному прагненні досягти результату, вигідного для обвинуваченого.

Також у судовому засіданні прокурор займав позицію, яка фактично співпадала з інтересами захисту. Замість забезпечення принципу змагальності та належного захисту прав потерпілого, прокурор демонстрував зацікавленість у формуванні доказової бази на користь обвинуваченого. На думку представника, прокурор не забезпечив повного та належного досудового розслідування, зокрема не вжив заходів для допиту свідків, які могли підтвердити версію потерпілого.

ОСОБА_6 посилалась на положення ст. 77 КПК України, ст. 19 Конституції України, а також практику ЄСПЛ (рішення у справах «Білуха проти України», «Фей проти Австрії») вказуючи, що навіть зовнішні ознаки упередженості прокурора створюють сумнів у його об`єктивності та неупередженості.

На підставі вьсого викладеного, вважала, що прокурор ОСОБА_3 не може надалі брати участь у кримінальному провадженні, оскільки це суперечить принципам справедливого судового розгляду.

Позиція учасників судового засідання

Представник потерпілого ОСОБА_6 у судовому засіданні подану заяву про відвід прокурора підтримала та вказала, що за результатами перебігу судового розгляду у неї та її довірителя склалося стійке враження, що у обвинуваченого фактично два так би мовити «захисники», тоді як у цьому провадженні відсутня належна позиція сторони обвинувачення. При цьому вона наголосила, що така ситуація виникла ще задовго до направлення обвинувального акта до суду. Зі слів представника, ще на стадії досудового розслідування на потерпілого чинився тиск у кабінеті слідчого, де йому прямо заявили про необхідність вирішити питання мирним шляхом, хоча до потерпілого на той момент ніхто з відповідними пропозиціями не звертався. Вже після проведення допитів потерпілого та обвинуваченого у представника потерпілого сформувалося переконання у цілковитій упередженості прокурора. Так, прокурор ставив питання, які не стосувалися пред`явленого обвинувачення, а натомість були спрямовані на створення негативного образу потерпілого. Окремо зверталася увага суду на те, що під час досудового розслідування обвинувачений визнавав вину та брав на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, однак після направлення обвинувального акта до суду кардинально змінив свою позицію. Натомість прокурор, замість дотримання лінії обвинувачення, почав підтримувати ініціативи сторони захисту щодо повторних допитів свідків, які очевидно мали давати показання на користь обвинуваченого.

За словами представника, вже під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 не лише виходив на зв`язок із потерпілим, а й переконував його погодитися на примирення з обвинуваченим. Невдовзі після цього потерпілому телефонував і захисник обвинуваченого, озвучуючи фактично ті ж умови: «або приймай, що дають, або не отримаєш нічого».

При цьому прокурор, зі слів потерпілого, вживав фрази на кшталт: «потрібно примиритися, бо доказів недостатньо і буде виправдувальний вирок». Представник також наголосила, що прокурор під час останніх засідань знову почав шукати свідків, чим фактично визнав, що під час досудового слідства впродовж тривалого часу не забезпечив належного збору доказів. На підставі вказаних обставин вона просила відвести прокурора ОСОБА_3 від участі у цьому провадженні.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав доводи свого представника, зазначивши, що прокурор займає протилежну, фактично захисну позицію. Він підтвердив, що зустріч із прокурором тривала близько години, і під час якої прокурор дійсно переконував його у необхідності примирення.

Прокурор ОСОБА_3 , висловлюючи свою позицію, зазначив, що заявлені обставини є надуманими. На його переконання, представнику потерпілого не подобається та лінія обвинувачення, яку він підтримує, що саме по собі не може бути підставою для його відводу.

Захисник ОСОБА_4 заперечив проти задоволення заяви, наголосивши, що представником потерпілого не наведено конкретних доказів упередженості прокурора, жоден випадок тиску не був зафіксований належним чином. На думку захисника, справжньою причиною заявленого відводу є прагнення потерпілої сторони здійснити тиск на суд та сформувати враження, що їх нібито змушують погодитися на примирення, щоб у подальшому схилити суд до ухвалення суворішого вироку.

У відповідь представник потерпілого гучно заявила, що візити прокурора до потерпілого з переконаннями про виправдувальний вирок є неприпустимими. Вона наголосила, що навіть якщо їй невідомі справжні мотиви прокурора, сама його поведінка, коли той близько години переконував потерпілого відмовитися від обвинувачення в обмін на часткове відшкодування, свідчить про упередженість.

Наприкінці розгляду потерпілий ще раз підтвердив ці обставини.

Тоді як прокурор зазначив, що не розуміє підстав для таких звинувачень і вважає спілкування зі сторонами процесу нормальним у межах виконання своїх функцій.

Представник потерпілого на завершення спробувала поставити прокурору пряме запитання, чи дійсно він приїжджав до потерпілого та з якою метою, однак суд зазначив, що КПК України не передбачає можливості ставити запитання учасникам процесу напряму, а сам прокурор ухилився від відповіді.

Мотиви та оцінка суду

Вичерпний перелік підстав для відводу прокурора наведений у ст. 77 КПК України, згідно з якою прокурор, не має права брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Положеннями ст. 80 КПК України розкрито поняття заяви про відвід, окрім того частиною 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Ключовим моментом відводу як цілісного інституту кримінального провадження є упередженість суб`єкта процесуальної діяльності при вирішенні поставлених перед ним питань.

Як вбачається із формулювань ст. 77 КПК України, інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості прокурора, мають бути обумовлені конкретними фактами.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, а тому при вирішенні питання про наявність підстав для відводу прокурора, доцільним буде звернутись до інших джерел права, які визнані в Україні, а саме практики Європейського суду з прав людини. ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретної особи у провадженні, тобто чи виявляє ця особа упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечувала особа відсутність будь-яких сумнівів у її безсторонності. Особиста безсторонність презюмується, поки не надано доказів протилежного. При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного учасника кримінального провадження, позиція особи, яка це стверджує, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, і у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення.

Стаття 9 КПК України передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 3 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури.

Виходячи з наведеного, суд перевіряє, чи наведені представником потерпілого доводи у своїй сукупності створюють не лише для потерпілої сторони, але й для об`єктивного спостерігача обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора ОСОБА_3 .

Суд насамперед звертає увагу на доводи представника потерпілого щодо поведінки прокурора під час проведення допитів обвинуваченого, потерпілого та свідків сторони захисту у судовому засіданні. При цьому суд не надає оцінки самим показанням допитаних осіб, а зосереджується виключно на тій частині процесуальної поведінки прокурора, яка виразилась у формулюванні ним запитань та заперечень учасників щодо цих питань, та їх кількості тощо.

Так, під час допиту потерпілого від прокурора лунали питання на кшталт: «як Ви вважаєте, чому Вас вдарили?», «чи могла саме Ваша поведінка призвести до нанесення удару?» та інші подібні, що викликало під час допиту непорозуміння у потерпілого. Під час допиту обвинуваченого прокурор також ставив питання щодо перебування потерпілого у стані алкогольного сп`яніння та навіть намагався з`ясувати його ступінь, на що заперечувала представник потерпілого.

Суд же зазначає, що дійсно наведені питання не випливають із формулювання висунутого обвинувачення, а зміст таких запитань може створювати у стороннього спостерігача обґрунтоване враження, що прокурор формує негативний образ потерпілого, ставлячи під сумнів його поведінку та стан, що зачіпає, у тому числі, його гідність, що суд міг спостерігати безпосередньо.

Відтак, такі дії прокурора, навіть якщо вони не мали на меті принизити потерпілого, об`єктивно породжують у сторони потерпілого сумніви щодо безсторонності та належного виконання прокурором своїх процесуальних обов`язків.

Найбільш суттєвими та вагомими для оцінки суду є доводи представника потерпілого щодо примушування потерпілого до примирення як під час досудового розслідування, так і вже у ході судового розгляду, а саме у формі тиску, що триває вже значний час саме через відмову потерпілого від пропозицій сторони обвинувачення.

Так, представник потерпілого наполягала, що відповідні обставини виникли ще наприкінці 2023 - на початку 2024 року, коли під час досудового розслідування на потерпілого чинився тиск з боку слідчих з вимогою вирішити питання мирним шляхом. Водночас зазначене, як вказала представник, не обмежилося слідством, а продовжилося і під час судового розгляду вже безпосередньо прокурором ОСОБА_3 .

Представник та потерпілий вказали, що прокурор ОСОБА_3 наполегливо схиляв останнього до примирення з обвинуваченим, аргументуючи це тим, що за відсутності примирення буде ухвалено виправдувальний вирок.

Такі твердження, висловлені прокурором, об`єктивно можуть бути сприйняті не інакше як тиск, адже замість виконання свого основного процесуального обов`язку щодо підтримання публічного обвинувачення прокурор фактично переконував потерпілого відмовитися від обвинувачення.

У цьому контексті особливо значущою є позиція самого прокурора, який у відповідь на наведені серйозні звинувачення обмежився лише твердженням, що йому як прокурору не заборонено контактувати з учасниками процесу.

Водночас представником потерпілого наголошувалось не на тому, що прокурор періодично контактує, а саме на тому як відбуваються ці контакти із потерпілим, їх зміст та ін.

При цьому прокурор не надав жодного належного чи змістовного пояснення щодо характеру та обставин своєї зустрічі з потерпілим, та інших наполегливих контактів із потерпілим через мобільний зв`язок, що здійснювались виключно з ініціативи прокурора, а саме протягом судового розгляду.

Суд бере до уваги, що потерпілий у своїх поясненнях виклав ці факти прямо та щиро, без будь-яких завуальованих або непрямих тверджень, а його представник навіть намагалася поставити прокурору прямі запитання стосовно вказаної зустрічі.

Проте прокурор відмовився відповідати по суті, чим лише підсилив сумніви у своїй неупередженості та очевидній зацікавленості у результаті розгляду вказаного кримінального провадження.

Все викладене свідчить про те, що прокурор ОСОБА_3 не лише не зміг спростувати наявність періодичних контактів із потерпілим з метою схиляння до примирення погрожуючи виправданням обвинуваченого, а й фактично ухилився від будь-яких пояснень, що дає підстави для обґрунтованого висновку про його упередженість.

Оцінюючи всі доводи заяви, суд виходить із того, що прокурор ОСОБА_3 під час судового розгляду вчиняв дії, які об`єктивно могли створити у потерпілого та його представника обґрунтовані сумніви в його неупередженості та належному виконанні обов`язків із підтримання публічного обвинувачення.

Прокурор має демонструвати найвищий рівень об`єктивності та безсторонності, втім дії прокурора ОСОБА_3 у цьому провадженні породили протилежне враження.

За наведених обставин вбачається, що сумніви потерпілої сторони в неупередженості прокурора ОСОБА_3 не є вочевидь необґрунтованими, а відтак подана заяви представником потерпілого підлягає задоволенню.

Підсумовуючи суд має вказати, що за таких обставин у суду немає жодних підстав до відмови у задоволенні цієї підстави і суд не має зважати й на тому, що цей відвід заявлений вже майже на завершенні судового слідства, на чому наполягала сторона захисту.

Однак, є абсолютно очевидним, що питання про відвід прокурора з цих підстав порушено саме внаслідок тривалого тиску прокурора на потерпілого та фактично недотриманням повною мірою етичних засад, зокрема поваги до гідності учасників провадження, що відповідно змусило потерпілого та його представника вдатися до такого кроку.

Керуючись статтями 77, 83 КПК України, суд

постановив:

Заяву представника потерпілого ОСОБА_6 про відвід прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 задовольнити.

Відвести прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 від участі у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0004504 від 10.11.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Зобов`язати керівника Дарницької окружної прокуратури міста Києва визначити прокурора у вказаному кримінальному провадженні та забезпечити його участь у наступне судове засідання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1