Справа № 587/1863/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження №0002182 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми Сумської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працездатного, працюючого торговим представником ТОВ «Укрпрофінструмент», одруженого, маючого дитину 2024 року народження, зареєстрованого за місцем фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України за наступних обставин.

Так, 12 липня 2020 року близько 11:00 год. ОСОБА_8 , керуючи власним автомобілем «ВАЗ - 21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому були на той час технічні несправності стоянкової гальмівної системи, приїхав для відпочинку до пляжу на березі р. Псел, що знаходиться на землях Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області.

Приїхавши в зазначене місце, ОСОБА_8 зупинив та залишив свій автомобіль на галявині, що мала уклін в напрямку русла р. Псел, а сам після цього пішов відпочивати на пляж.

Залишаючи автомобіль, ОСОБА_8 заглушив у ньому двигун, увімкнув на коробці передач першу передачу, двері та багажний відсік не замикав, але в той же час, знехтувавши правилами експлуатації транспорту, що убезпечують дорожній рух, не вжив достатніх заходів для забезпечення нерухомого стану транспортного засобу, зокрема не використав стоянкове гальмо, не встановив упори під колеса, не повернув керовані колеса в напрямку, який виключив би самовільний рух, тощо. Як наслідок, того ж дня близько 17:00 год. вказана бездіяльність ОСОБА_8 призвела до виникнення самовільного руху автомобіля «BA3-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 та його наїзду на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відпочивав на березі річки.

Від отриманих внаслідок дорожньо-транспортної події тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_9 помер о 18:50 год. 12.07.2020 у КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня».

Згідно висновку судово-медичної експертизи №731/491 від 13.08.2020 смерть потерпілого ОСОБА_9 настала в результаті сполученої тупої травми тіла, що супроводжувалася множинними саднами та синцями голови, тулуба, кінцівок, вивихом правого плеча, вивихом обох стегон, переломом грудини, множинними подвійними двобічними переломами ребер, контузією легень (тотальним забоєм), переломом хребта з ушкодженням спинного мозку, розривом капсули печінки, й ускладнилася розвитком травматичного шоку, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа та даними судово-гістологічної експертизи. При судово-токсикологічному дослідження крові від трупа ОСОБА_9 група спиртів не виявлена.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №185 від 21.08.2020, у даній дорожній ситуації ОСОБА_8 під час експлуатації автомобіля «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 і введених у дію з 01.01.2002, що передбачені пунктами:

15.7. На спусках і підйомах, де спосіб поставлення не регламентується засобами регулювання руху, транспортні засоби необхідно ставити під кутом до краю проїзної частини так, щоб не створювати перешкод іншим учасникам дорожнього руху і виключити можливість для самовільного руху цих засобів.

15.12. Водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

31.1.Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні

відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкції підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

31.4. Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно з законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

31.4.1.Гальмові системи:

д) стоянкова гальмова система при відключеному від трансмісії двигуні не забезпечує нерухомий стан транспортних засобів з повним навантаженням і на уклоні не менше ніж 16%.

Допущені ОСОБА_8 порушення вимог пунктів 15.7. та 15.12. Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений фактично визнав і пояснив, що 12 липня 2020 року він з ОСОБА_10 ( на даний час його дружиною ОСОБА_11 ) вирішили поїхати на р. Псел в район дитячих таборів. На річку вони приїхали приблизно о 1030 -11 год, він припаркував автомобіль «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким він керував і на якому вони приїхали на річку, взяли необхідні речі і пішли до річки. З того місця, де вони відпочивали, автомобіль не було видно. Близько 14 години він підійшов до автомобіля, відчинив багажник, забрав воду, закрив багажник і знову пішов до того місця, де вони перебували з ОСОБА_10 Десь о 17 годині він почув гучний шум, крики, піднявся подивитися, спочатку не зрозумів, що це його автомобіль покотився, схопив ключі і побіг до автомобіля, яке вже стояло біля річки майже в очереті. Він підбіг до автомобіля, разом з іншими особами почав піднімати автомобіль, дістали потерпілого з-під автомобіля і надавали йому медичну допомогу. Обвинувачений погодився з тим, що там, де він припаркував машину, був невеликий нахил; не заперечував, що стоянкові гальма не працювали, колеса вбік він не вивертав, хоча автомобіль поставив на першу передачу, що на його думку, мало запобігти безконтрольному руху автомобіля. Це, на думку обвинуваченого, було підтверджено і в ході слідчого експерименту, під час якого машина не котилася.

Вина обвинуваченого підтверджується іншими забраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що загиблий ОСОБА_9 є її батьком. 12 липня 2020 року вона з родиною, в тому числі і з батьком, відпочивали на р. Псел в район дитячих таборів. Близько 17 годин автомобіль«ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 і який був припаркований біля того місця, де вона з родиною відпочивала на березі річки, самовільно покотився, що вона виявила вже коли машина спускалася до річки. Її батько, який опинився під машиною, лежав головою до машини, яка почала рух. Коли стався наїзд на батька, збіглися люди, підняли автомобіль і витягли з-під машини постраждалого, який був у свідомості, але з численними тілесними ушкодженнями. Обвинувачений, який є її знайомим, в подальшому перерахував 10000 гривень на поховання загиблого.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що він є сином загиблого, про смерть батька він дізнався від сестри ОСОБА_4 , яка пояснила, що автомобіль обвинуваченого під час відпочинку біля річки самовільно покотився ї наїхав на батька, внаслідок чого він загинув. Смертю батька, яка сталася з вини обвинуваченого, йому завдана шкода, яку просив стягнути з обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що він є зятем загиблого і під час події знаходився біля річки, де вони з родиною відпочивали. Він був очевидцем ДТП, під час якої автомобіль обвинуваченого покотився і наїхав на тестя, який знаходився в лежачому положенні головою до автомобіля. Після наїзду, коли збіглися люди і підняли машину, витягнувши з-під машини загиблого, він заглядав до салону автомобіля, при цьому смикнув за важіль гальма стоянки і зрозумів, що важіль не працює, скоріш за все, був заржавілий.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, суду, що вони з ОСОБА_8 12 липня 2020 року на автомобілі під керуванням ОСОБА_8 приїхали на р. Псел в район дитячих таборів. ОСОБА_8 припаркував автомобіль рядом з іншими машинами і вони пішли до води, де відпочивали. Близько 17 годин автомобіль «ВАЗ-21093», який належить ОСОБА_8 і на якому вони приїхали на річку, що був припаркований біля того місця, де вони відпочивали, раптово покотився, вони почули крики і зрозуміли, що автомобіль ОСОБА_8 наїхав на людину, після чого побачили і сам автомобіль, який вже проїхав метрів 10-15 від того місця, де був припаркований.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що він з родиною влітку часто виїздили в район табору «Зоряний», де відпочивали біля річки. 12 липня 2020 року вони також поїхали в район дитячих таборів, де перебував і ОСОБА_8 , який також ставив свою машину в одному й тому ж місці, де є невеличкий ухил в бік річки, на його думку, менше 2 градусів, бо він працює інженером з технічного нагляду за об`єктами будівництва і знається на цьому. В цьому місці, де стояла машина ОСОБА_8 , є невеличкий бугор, грунт піщаний, машина по ньому без сторонньої допомоги не могла покотитися.

Свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що 12 липня 2020 року він разом з родиною і кумами відпочивав поблизу р. Псел в районі дитячих таборів, де стався наїзд на чоловіка. Вони перебували від місця наїзду на постраждалого метрів за 50-60, але їм було все гарно видно. На річці було галасливо, людно. Раптом десь біля 17 години почувся крик, галас. Коли він підійшов до скупчення людей, то побачив, що з-під машини дістали чоловіка, якому намагалися надати допомогу, в натовпі був і ОСОБА_8 . Через хвилин 20 приїхала швидка допомога. Люди казали, що покотилася машина ОСОБА_8 і ОСОБА_8 цього не заперечував.

З протоколу огляду місця події від 12 липня 2020 року з фототаблицею вбачається, що під час зазначеної слідчої дії оглянута ділянка місцевості, яка є пляжною територією за дитячим табором «Чайка». Ділянка має уклін в напрямку русла річки Псел, вид покриття - грунт, пісок з травою. З місця ДТП вилучено автомобіль «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який має потертості по правій та лівій бокових сторонах ( т. 1 ар. с. 100-108).

З висновку експертизи технічного стану належного обвинуваченому автомобіля«ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 №19/119/9/1-236е від 15 липня 2020 року вбачається, що на період проведення експертного огляду стоянкова гальмівна система знаходиться у непрацездатному стані (значне накоплення іржі між тросами і кожухами тросів, що зумовлене невикористанням механічному приводу стоянкового майна на протязі тривалого часу. Коробка перемикання передач належного ОСОБА_16 автомобіля «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в працездатному сатані. Технічних несправностей даного силового агрегату, які б могли призвести до самовільного вимкнення передач, зокрема, першої, при знаходженні автомобіля на незначному ухилі в нерухомому стані, виявлено не було. Втрата працездатності стоянкової гальмівної системи автомобіля «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 носить експлуатаційний характер утворення та характерна для виникнення до дорожньо-транспортної пригоди ( т. 1 ар.с.122-130).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №731/491 від 13.08.2020 смерть потерпілого ОСОБА_9 , 1951 року народження, настала в результаті сполученої тупої травми тіла, що супроводжувалася множинними саднами та синцями голови, тулуба, кінцівок, вивихом правого плеча, вивихом обох стегон, переломом грудини, множинними подвійними двобічними переломами ребер, контузією легень (тотальним забоєм), переломом хребта з ушкодженням спинного мозку, розривом капсули печінки, й ускладнилася розвитком травматичного шоку, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа та даними судово-гістологічної експертизи. Зазначені тілесні ушкодження розглядаються разом як складові сполученої травми тіла, і по ступеню тяжкості кваліфікуються як такі, що мають ознаки тяжких, що викликали небезпечний для життя стан і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Ознак, які б дозволили точно визначити в якому положенні знаходився потерпілий під час дорожньо-транспортної пригоди, не виявлено. Ймовірно сила, яка травмувала, діяла з голови вниз, згинаючи тіло потерпілого. При судово-токсикологічному дослідження крові від трупа ОСОБА_9 група спиртів не виявлена. ( т. 1 ар. с. 139-141).

В ході слідчого експерименту 13 липня 2020 року обвинувачений ОСОБА_8 докладно розповів про обставини ДТП, внаслідок якої загинув потерпілий, на місцевості показав місце поблизу річки Псел, де знаходився належний йому автомобіль «ВАЗ - 21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який після 5-6 годин перебування в нерухомому стані раптово почав самовільний рух, показав положення автомобіля в місці його зупинки після наїзду на потерпілого, а також місце знаходження самого потерпілого. Під час проведення слідчого експерименту на місці пригоди за участі ОСОБА_8 замірами встановлено, що в місці розташування автомобіля «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 до початку виникнення його самовільного руху та на відрізку 0,9 м. по траєкторії його руху, де покриття галявини рихлий пісок, величина ухилу становить 5°. Далі, на відрізку довжиною 14,0 м., по траєкторії руху автомобіля, де покриття галявини укатаний пісок, величина ухилу становить від 0,4° до 1,4°. Далі, на відрізку довжиною 10,0 м., по траєкторії руху автомобіля, де покриття галявини укатаний пісок з травою, величина ухилу становить 10,6° ( т. 1 ар.с.149).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №185 від 21.08.2020, у даній дорожній ситуації ОСОБА_8 під час експлуатації автомобіля «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 і введених у дію з 01.01.2002, що передбачені пунктами:

15.7. На спусках і підйомах, де спосіб поставлення не регламентується засобами регулювання руху, транспортні засоби необхідно ставити під кутом до краю проїзної частини так, щоб не створювати перешкод іншим учасникам дорожнього руху і виключити можливість для самовільного руху цих засобів.

15.12. Водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

31.2.Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні

відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкції підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

31.4. Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно з законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

31.4.2.Гальмові системи:

д) стоянкова гальмова система при відключеному від трансмісії двигуні не забезпечує нерухомий стан транспортних засобів з повним навантаженням і на уклоні не менше ніж 16%.

В даній дорожній ситуації попередження виникнення дорожньо-транспортної пригоди обумовлювалось безпечною експлуатацією транспортного засобу та прийняттям мір для виключення самовільного руху транспортного засобу.

Згідно Закону України «Про дорожній рух» ст. ЗЗ обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Сам факт самовільного руху транспортного засобу, який привів до виникнення дорожньо-транспортної пригоди, а також дані відносно того, що водій поставив автомобіль на спуску, увімкнувши першу передачу, не повернув керовані колеса в напрямку, який виключав би самовільний рух, не поставив упорів під колеса, встановив автомобіль під кутом який не виключав самовільний рух і не замикав автомобіль та залишив ключі в замку запалювання, слід прийти до висновку, що своїми діями водій не прийняв всіх необхідних заходів для попередження виникнення дорожньо-транспортної пригоди, про що свідчить сам факт її виникнення. Тому в даній дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ-21093» ОСОБА_16 мав технічну можливість попередити виникнення дорожньо-транспортної пригоди шляхом створення умов, які б виключали самовільний рух автомобіля.

В даній дорожній ситуації експлуатація водієм відбувалась технічно несправного транспортного засобу, з непрацюючою стоянковою гальмівною системою. З урахуванням того, що водій поставив автомобіль передньою частиною на спуск, тобто під уклін, нерухомий стан автомобіля, з виключенням можливості самовільного руху, повинен бути забезпечений не лише вмиканням першої передачі, а і додатковими заходами, такими як вмикання стоянкового гальма, повертанням коліс в сторону, яка б виключала самовільний рух автомобіля та встановленням упорів під колеса автомобіля. Оскільки водій в процесі експлуатації транспортного засобу, при його зупинці на спуску дороги, не прийняв необхідної кількості заходів для виключення самовільного руху автомобіля і такі дії привели до виникнення дорожньо-транспортної пригоди, то в діях водія автомобіля «ВАЗ-21093» ОСОБА_16 вбачається невідповідність вимогам п. 15.7, 15.12, 2.3.а, 31.1, 31.4, 31.4.1.д Правил дорожнього руху України, з яких невідповідність вимогам п. 15.7, 15.12 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Вказане пояснюється тим, що у водія автомобіля «ВАЗ -21093» , навіть при технічно несправній стоянковій гальмівній системі, не було перешкод для створення достатньої кількості умов, які б забезпечили виключення самовільного руху транспортного засобу.

Отже, в даній дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ-21093» ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог 15.7, 15.12, 2.3.а, 31.1, 31.4, 31.4.1.д Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля «ВАЗ-21093» ОСОБА_8 мав технічну можливість попередити виникнення дорожньо-транспортної пригоди. З технічної точки зору в діях водія автомобіля «ВАЗ-21093» ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам 15.7, 15.12, 2.3.а, 31.1, 31.4, 31.4.1.д Правил дорожнього руху України, з яких невідповідність вимогам п. 15.7, 15.12 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди (т.1 ар. с.166-169).

Допитаний в судовому засіданні експерт-автотехнік ОСОБА_17 пояснив, що він брав участь у слідчому експерименті оглядав належний ОСОБА_8 автомобіль «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 . При цьому стоянкова гальмівна система взагалі була в непрацездатному стані, було видно, що нею не користувалися тривалий час. Під час слідчого експерименту, в проведенні якого він брав участь ( т. 1 ар. с. 149-159), було встановлено, що автомобіль обвинуваченого стояв під невеликим нахилом і вірогідність того, що машина могла самовільно покотитися - була. Через який час це могло статися експертним шляхом встановити неможливо. Деякий час особливості грунту ( пісок) в тому місці, де стояла машина, перешкоджали машині покотитися, але з часом під вагою автомобіля пісок продавлювався і машина поступово і повільно рухалася вперед. За певних обставин цьому можна було запобігти, якби в машині працювала система стоянкового гальмування, однак стоянкові гальма в машині не працювали.

Допитаний в судовому засіданні експерт автотехнік ОСОБА_18 підтримав свій експертний висновок №185 від 21.08.2020 (т.1 ар. с.166-169), пояснивши, що в даному випадку ОСОБА_8 є водієм і учасником дорожньо-транспортної пригоди, який мав виконати вимоги п.п. 15.7, 15.12 Правил дорожнього руху і забезпечити неможливість проникнення(доступу) до машини інших осіб, а також виконати всі дії, щоб запобігти самовільному руху автомобіля, чого в даному випадку водієм ОСОБА_8 виконано не було, оскільки самовільний рух транспортного засобу все ж таки відбувся.

Таким чином, вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена в повному обсязі, підтверджується сукупністю безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, які суд вважає достовірними, належними та допустимими, оскільки вони зібрані у відповідності з положеннями ст. ст. 85, 86 КПК України, тобто в порядку і у спосіб, встановлений кримінально-процесуальним законодавством України.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, будучи особою, що керує транспортним засобом, порушив правила експлуатації транспортного засобу «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме порушив вимоги п. п. 15.7, 15.12 Правил дорожнього руху України, що призвело до самовільного руху вказаного транспортного засобу, його наїзду на ОСОБА_9 та спричинення смерті останньому.

При визначенні виду та міри покарання суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Визначаючи покарання за відповідною частиною ст. 286 КК слід враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до цього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного ( п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

При призначені покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, який в цілому позитивно характеризується за місцем роботи та проживання( т. 1 ар. с. 181, 182, пом`якшуючі відповідальність обставини раніше не судимий, свою вину фактично визнав в повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, своїми правдивими показаннями як в ході досудового слідства так і в судовому засіданні сприяв розкриттю злочину та встановленню істини по справі, частково відшкодовував завдану шкоду потерпілій ОСОБА_19 в сумі 10000 гривень в добровільному порядку, що підтвердила в судовому засіданні і сама потерпіла.

Як пом`якшуючи відповідальність обвинуваченого обставину суд враховує те, що фактично на утриманні обвинуваченого знаходиться мати-пенсіонерка, яка є особою похилого віку і має слабкий стан здоров*я ( т. 1 ар.с. 177, 178,192), неповнолітня дитина 2024 року народження ( т.2 ар.с.168), а також дружина, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною.

Обтяжуючих відповідальність обвинуваченого обставин судом не встановлено.

З врахуванням зазначених обставин суд вважає за необхідне призначити покарання в виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо застосування додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд вважає за необхідне призначити покарання з застосування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Заявлений по справі цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого 15100 гривень матеріальної шкоди ( т. 1 ар.с.50-52) підлягає частковому задоволенню на суму 11880 гривень, оскільки витрати по оплаті поминального обіду в розмірі 3220 гривень ( ар. с. 55) відшкодуванню не підлягають. Інші витрати на ритуальні послуги за договором замовлення від 13 липня 2020 року в розмірі 11880 гривень підтверджуються квитанцією ФОП « ОСОБА_20 » №82 від 13 липня 2020 року ( т.1 ар. с. 55), копією договору-замовлення «Ритуальною службою» КП «Спецкомбінат» ( т. 1 ар.с. 56-57).

Крім того, суд вважає встановленим, що в результаті злочинних дій ОСОБА_8 потерпілим завдана і моральна шкода, оскільки вони втратили близьку особу і ця втрата є непоправною, докорінно змінився їх звичний спосіб життя, вони перенесли нервовий струс, негативні наслідки від втрати близької особи вони відчувають до цього часу, тому суд вважає встановленим, що в результаті злочинних дій ОСОБА_8 потерпілим завдана і моральна шкода.

У відповідності з ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Разом з тим, визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03. 1995 року, у відповідності з яким розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних), котрі поніс позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення) і з врахуванням інших обставин. При цьому суд повинен виходити з принципу розумності, справедливості та виваженості.

Отже, беручи до уваги обставини заподіяння моральної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, стягнувши з обвинуваченого на користь потерпілих по 150000 гривень моральної шкоди, відмовивши в іншій частині позову за безпідставністю позовних вимог.

З врахуванням вищевикладеного, заявлений по справі цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого 300000 гривень моральної шкоди ( т. 1 ар. с. 50-52) підлягає частковому задоволенню на суму 150000 гривень.

Заявлений по справі цивільний позов ОСОБА_21 про стягнення з обвинуваченого 300000 гривень моральної шкоди ( т. 1 ар. с. 62-64) підлягає частковому задоволенню на суму 150000 гривень.

Заявлений по справі цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого 300000 гривень моральної шкоди ( т. 1 ар. с. 68-69) підлягає частковому задоволенню на суму 150000 гривень.

В іншій часині позовних вимог необхідно відмовити, оскільки потерпілими не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що їм завдана моральна шкода в більшому розмірі.

Арешт, накладений на автомобіль «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми ( т. 1 ар.с. 114), - необхідно зняти.

Речовий доказ: належний ОСОБА_8 автомобіль «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_8 на відповідальне зберігання з забороною розпоряджатися до постановлення вироку по кримінальному провадженню ( т. 1 ар.с.115-116, 117, 118),- звернути в рахунок відшкодування шкоди.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням по кримінальному провадженню судової експертизи технічного стану транспортного засобу в розмірі 1634 гривні 50 копійок ( т. 1 ар.с. 121, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з положеннями статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, суд

П Р И Г О В О Р И В :

ОСОБА_8 визнати винним за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Стягнути з ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 11880 гривень матеріальної шкоди та 150000 гривень моральної шкоди, а всього 161880 гривень завданої шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 150000 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_21 150000 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 1634 гривні 50 копійок витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи технічного стану транспортного засобу (Отримувач платежу: ГУК Сум.обл/Сумський р/24060300 Код отримувача: 37970404 Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат) Рахунок отримувача: UA0018355 Найменування коду класифікації доходів бюджету: інші надходження).

Арешт, накладений на автомобіль «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми ( т. 1 ар. с. 114), - зняти.

Речові докази: належний ОСОБА_8 автомобіль «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_8 на відповідальне зберігання з забороною розпоряджатися до постановлення вироку по кримінальному провадженню ( т. 1 ар.с.115-116, 117, 118), - звернути в рахунок відшкодування завданої потерпілим шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1