ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/430/25 Справа № 705/2459/22 Категорія: ч. 2 ст. 307 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000374 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Кіров, Російська Федерація, українки, громадянку України, не заміжню, тимчасово не працюючу, маючу на утриманні неповнолітню дитину, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту вступу вироку в законну силу та фактичного її затримання.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів на загальну суму 8134,76 грн.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Ватутінського міського суду Черкаської області від 20.02.2025 ОСОБА_9 визнана винуватою та засуджена за те, що вона у невстановлені під час досудового розслідування час та місці, за невстановлених обставин, придбала у невстановленої слідством особи 38 згортків з ізолюючої стрічки з психотропною речовиною амфетамін, які незаконно перенесла до місця свого проживання, за адресою АДРЕСА_2 , та в подальшому п`ятнадцять з яких помістила до належної їй жіночої сумки, інші двадцять три залишила у вищезазначеній квартирі та зберігала з метою збуту.

Так, ОСОБА_7 04.04.2022 року близько 23 год. 50 хв. рухаючись по вул. Київська, м. Умань, Черкаської області, була зупинена працівниками поліції в зв`язку з порушенням комендантської години, що введена у зв`язку з воєнним станом в Україні, та на запитання працівників поліції повідомила, що має при собі заборонені до обігу речі, а саме психотропну речовину амфетамін, та добровільно пред`явила працівникам поліції, в зв`язку з чим подальші дії щодо перевірки особи та особистих речей були припинені та фактично не проводились, а про дану подію повідомлено чергового та викликано СОГ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області.

В період часу з 01 год. 08 хв. до 01 год. 45 хв. за адресою: м. Умань, вул. Київська, 19 було проведено огляд місця події, а саме на місці знаходження ОСОБА_7 , в ході якого було виявлено та вилучено п`ятнадцять згортків обмотаних ізолюючою плівкою, а саме підготовлені до збуту порошкоподібні речовини білого кольору, що ззовні схожі на психотропну речовину амфетамін, по яким призначено судові експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, серед яких в одному згортку з ізолюючої стрічки блакитного кольору знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору, яка відповідно до висновку №СЕ-19/124-22/2843-НЗПРАП від 05.04.2022 року містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса (в перерахунку на амфетамін-основу) становить 0,144г, в трьох пакетах з полімерного матеріалу на застібках знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору з жовтим відтінком, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/124-22/3026-НЗПРАП від 21.06.2022 містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса (в перерахунку на амфетамін-основу) становить 0,3159г, в 11 згортках з ізолюючої стрічки синього та блакитного кольорів знаходяться порошкоподібні речовини білого кольору, які відповідно до висновку експерта №СЕ-19/124-22/3024-НЗПРАП від 20.05.2022 року містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса (в перерахунку на амфетамін-основу) становить 1,449г, які ОСОБА_7 незаконно придбала та зберігала з метою збуту.

Крім того, ОСОБА_7 , в період часу, з 04 год. 53 хв. до 05 год. 41 хв. за адресою: АДРЕСА_2 було проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено двадцять три згортки обмотаних ізолюючою стрічкою синього та блакитного кольорів, а саме підготовлені до збуту порошкоподібні речовини білого кольору, що ззовні схожі на психотропну речовину амфетамін, серед яких в одному згортку з ізолюючої стрічки блакитного кольору знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/124-22/3025-НЗПРАП від 03.05.2022 року містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса (в перерахунку на амфетамін-основу), становить 0,101г., в 2-х згортках синього кольору знаходяться порошкоподібні речовини білого кольору, які відповідно до висновку експерта №СЕ-19/124-22/3023-НЗПРАП від 04.05.2022 року містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса (в перерахунку на амфетамін-основу) становить 0,407г, в 19-ти згортках блакитного кольору знаходяться порошкоподібні речовини білого кольору з жовтим відтінком, які відповідно до висновку експерта №СЕ-19/124-22/3022-НЗПРАП від 10.06.2022 року містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено-амфетамін, маса (в перерахунку на амфетамін-основу) становить 2,141г, та в одному згортку синього кольору знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/124-22/2846-НЗПРАП від 05.04.2022 року містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса (в перерахунку на амфетамін-основу) становить 0,166г, які ОСОБА_7 незаконно придбала та зберігала з метою збуту.

При цьому, загальна маса вилученої психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін (в перерахунку на амфетамін-основу) становить 4,7239г.

Вказану психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, ОСОБА_7 незаконно придбала та зберігала з метою подальшого збуту, про що вказує п. 4 постанови пленуму Верховного суду України №4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» від 26.04.2002 та виразилось у способі пакування та розфасування, великої кількості психотропних речовин, в тому числі у великих розмірах згідно наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу».

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просила його змінити в частині призначеного покарання та призначити покарання із застосуванням положень ст. 69, 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням.

Обгрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що судом першої інстанції не враховано пом`якшуючі покарання обставини, перебування на її утриманні неповнолітнього сина та хворої матері, яка є особою похилого віку.

З часу коли правоохоронним органом стало відомо про вчинений злочин і до постановлення вироку, пройшло майже три роки. За вказаний час нею не було допущено будь-яких порушень закону, що підтверджує можливість її виправлення без відбування покарання пов`язаного з позбавленням її волі.

Також вона звернулася з заявою про прийняття її на службу до військової частини НОМЕР_1 , пройшла вишкл з військової підготовки. Івійськовою частиною НОМЕР_1 надано рекомендаційний лист начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 для прийняття її на військову службу.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченої, просили пом`якшити призначене обвинуваченій ОСОБА_7 ; думки прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, просила вирок суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі вказані вимоги закону були дотримані.

Так, висновки міськрайонного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке вона засуджена, відповідає фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України є вірною.

Оскільки учасники судового провадження не оспорюють доведеність винуватості, кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_7 , тому судом апеляційної інстанції вирок районного суду в цій частині не перевіряється.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_7 про суворість призначеного покарання та необхідність його пом`якшення з застосуванням вимог ст. 69, 75 КК України не знайшли свого обґрунтованого підтвердження під час апеляційного розгляду, виходячи з наступного.

Визначені в ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципу співмірності цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

Згідно приписів ст. 75 КК України якщо суд, при призначенні покарання, в тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробування.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 міськрайонний суд достатньо виконав вимоги ст. 50, 65, 66, 67 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахувавши ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КПК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судима, має на утриманні неповнолітню дитину, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна.

Частиною 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає принципу індивідуалізації призначення покарання та вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та призначення їй покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, та із звільненням її від відбування реального покарання на підставі ст. 75 КК України, оскільки покарання обвинуваченій призначено в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, обвинувачена вчинила умисне, корисливе кримінальне правопорушення, пов`язане з обігом особливо небезпечної психотропної речовини, що вказує на підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_7 , тому її виправлення можливе лише при призначенні покарання у виді реального позбавлення волі.

Переконливих доводів про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченої внаслідок суворості в поданій апеляційній скарзі не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено, в зв`язку з чим вважати його занадто суворим колегія суддів підстав не вбачає.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що при призначенні покарання судом першої інстанції не враховано, в якості пом`якшуючої покарання обставини, перебування на її утриманні неповнолітнього сина та хворої матері, що є підставами для призначення покарання із застосуванням положень ст. 69, 75 КК України, є необґрунтованими, оскільки вказані обставини в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 та вони не є обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та не дають підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

Та обставина, що ОСОБА_7 звернулася з заявою про прийняття її на службу до військової частини НОМЕР_1 та пройшла вишкл з військової підготовки, в даному кримінальному провадженні не може свідчити про зниження рівня її суспільної небезпечності, та бути підставами для пом`якшення призначеного покарання, яке і так призначено в мінімальному розмірі санкції ч. 2 ст. 307 КК України.

Під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а обставини, на які посилається обвинувачена в апеляційній скарзі не є такими, що давали б підстави для призначення покарання ОСОБА_7 із застосуванням положень ст. 69 КК України.

На думку колегії суддів всі дані про особу ОСОБА_7 та обставини, які були враховані судом, у цьому випадку не є такими, які б свідчили про можливість виправлення останньої без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

У зв`язку з тим, що в апеляційній скарзі обвинуваченої відсутнє обґрунтування необхідності застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, яке б вказувало на істотну диспропорцію між визначеним судом покаранням та вчиненими злочинними діями, колегія суддів вважає, що призначене покарання, не порушує загальних засад його призначення, встановлених КК України, і відповідає принципам законності, індивідуалізації та справедливості, не виходить за межі дискреційних повноважень суду щодо призначення покарання, та не вбачає підстав вважати покарання у виді позбавлення волі явно несправедливим через суворість.

Призначене ОСОБА_7 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, є співмірним протиправному діянню, відповідає принципу індивідуалізації призначення покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, належним чином мотивоване, і є необхідним та достатнім для її виправлення, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та досягнення мети покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження районним судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а підстави для його зміни та призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання із застосуванням вимог ст. 69, 75 КК України, як про це просить обвинувача ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ч. 1 п. 1 ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді