Справа № 369/3717/25
Провадження №1-кс/369/797/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2025 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області, яка полягає не поверненні тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області, яка полягає не поверненні тимчасово вилученого майна, у якій він просив суд зобов`язати орган досудового розслідування слідче відділення Бучанського РУП ГУНП в Київській області, повернути власнику тимчасово вилучене у нього майно під час проведення обшуку у зазначеному кримінальному провадженні, а саме: 18.02.2025, в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , вилучене майно, а саме: ноутбук марки «Lenovo», мобільний телефон марки «Xiaomi 12 pro+5G», мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 2C», банківські картки (А-Банку 1 шт., ПриватБанку 2 шт., МоноБанку 2шт., ІзіБанку 1 шт.), грошові кошти у сумі 42150 гривень, 570 доларів США, 70 євро, 20 швейцарських франків, 20 турецьких лір.

Скарга мотивована тим, що 18.02.2025, в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , вилучене майно належне ОСОБА_4 , а саме: ноутбук марки «Lenovo», мобільний телефон марки «Xiaomi 12 pro+5G», мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 2C», банківські картки (А-Банку 1 шт., ПриватБанку 2 шт., МоноБанку 2шт., ІзіБанку 1 шт.), грошові кошти у сумі 42150 гривень, 570 доларів США, 70 євро, 20 швейцарських франків, 20 турецьких лір. Оскільки ОСОБА_4 не отримала копію протоколу обшуку від слідчого, який проводив обшук, відобразити повну інформацію щодо вилучених речей на момент подання клопотання неможливо. Відповідно до положень ч. 1 ст. 167, ч. 2 ст. 168 КПК України вилучене майно має статус тимчасово вилученого майна, оскільки було вилучено під час проведення обшуку, власник фактично позбавлений можливості володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном з тих підстав, що слідчий вважає вказане майно таким, що зберегло на собі сліди кримінального правопорушення. На даний момент власник майна не повідомлений слідчим, прокурором про факт подання на розгляд слідчого судді, клопотання про арешт тимчасового вилучення майна, не дивлячись на наявність контактних даних, вилучене майно повернуто не було. Ухвали про арешт тимчасово-вилученого майна, власник також не отримувала. 19.02.2025, представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи щодо арешту майна, вилученого під час обшуку 18.02.2025.

Встановлено, що клопотання про арешт тимчасово-вилученого майна під час обшуку, проведеного 18.02.2025 в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0001456, до суду не надходило. Оскільки стосовно зазначеного вилученого майна станом на сьогодні не накладено арешт і воно перебуває у володінні органу досудового розслідування без належної правової підстави, вважаю за необхідне просити суд зобов`язати орган досудового розслідування повернути дане майно його власнику.

Від адвоката ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд скарги за її відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Інші учасники процесу, повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явились.

Відповідно до ст. 107 КПК України, у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та кримінального провадження, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Статтею 26 КПК передбачено, що кримінальне провадження ґрунтується на засадах диспозитивності. Це означає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Таким чином, надаючи оцінку доводам скарги слідчий суддя обмежений вимогами, заявленими скаржником.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником. Аналіз зазначеної норми свідчить, що бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством, тобто дії, які слідчий зобов`язаний був вчинити відповідно до закону під час досудового розслідування кримінального провадження.

18.02.2025, в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , вилучене майно належне ОСОБА_4 , а саме: ноутбук марки «Lenovo», мобільний телефон марки «Xiaomi 12 pro+5G», мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 2C», банківські картки (А-Банку 1 шт., ПриватБанку 2 шт., МоноБанку 2шт., ІзіБанку 1 шт.), грошові кошти у сумі 42150 гривень, 570 доларів США, 70 євро, 20 швейцарських франків, 20 турецьких лір.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 167, ч. 2 ст. 168 КПК України вилучене майно має статус тимчасово вилученого майна, оскільки було вилучено під час проведення обшуку, власник фактично позбавлений можливості володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном з тих підстав, що слідчий вважає вказане майно таким, що зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.

На даний момент власник майна не повідомлений слідчим, прокурором про факт подання на розгляд слідчого судді, клопотання про арешт тимчасового вилучення майна, не дивлячись на наявність контактних даних, вилучене майно повернуто не було.

Ухвали про арешт тимчасово-вилученого майна, власник також не отримувала. 19.02.2025, представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи щодо арешту майна, вилученого під час обшуку 18.02.2025.

Встановлено, що клопотання про арешт тимчасово-вилученого майна під час обшуку, проведеного 18.02.2025 в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0001456, до суду не надходило.

Оскільки стосовно зазначеного вилученого майна станом на сьогодні не накладено арешт і воно перебуває у володінні органу досудового розслідування без належної правової підстави, вважаю за необхідне просити суд зобов`язати орган досудового розслідування повернути дане майно його власнику.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171 КПК України.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Враховуючи те, що прокурором та слідчим не було подано до слідчого судді клопотання, про арешт тимчасово вилученого майна, останнє негайно підлягає поверненню особі у якій воно було вилучено.

Керуючи ст. ст. 168, 169, ч. 5 ст. 171, ст.ст. 303-309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області, яка полягає не поверненні тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Зобов`язати орган досудового розслідування слідче відділення Бучанського РУП ГУНП в Київській області, повернути власнику тимчасово вилучене у нього майно під час проведення обшуку у зазначеному кримінальному провадженні, а саме: 18.02.2025, в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , вилучене майно, а саме: ноутбук марки «Lenovo», мобільний телефон марки «Xiaomi 12 pro+5G», мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 2C», банківські картки (А-Банку 1 шт., ПриватБанку 2 шт., МоноБанку 2шт., ІзіБанку 1 шт.), грошові кошти у сумі 42150 гривень, 570 доларів США, 70 євро, 20 швейцарських франків, 20 турецьких лір.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_5