Справа № 308/4401/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому в місті Ужгороді заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001206 від 18.12.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 182, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в:

на розгляді слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 перебувають матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавачів сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

07.05.2025 скаржник ОСОБА_3 подав заяву про відвід. Заява обґрунтована тим, що дії слідчого судді ОСОБА_4 свідчать про наявність обставин, передбачених ст. 75 КПК України. що викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості та об`єктивності.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подали.

Дослідивши матеріали поданої заяви підозрюваного про відвід, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, зважаючи на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості .

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. Відвід повинен бути вмотивованим.

Наведений перелік підстав для відводу судді є вичерпним.

Ключовим аспектом відводу, як цілісного інституту кримінального провадження, є упередженість слідчого судді при розгляді справи, яка перебуває у його провадженні. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швецарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (заяви № 76556/01 та 38779/04, рішення від 08.04.2010, п. 97).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (заява № 4785/02, рішення від 10.12.1999, п. 66), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02, п. 53) правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Відповідно до роз`яснень ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу.

За прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд з прав людини також вказує, що необхідно перевірити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

Суд з`ясував, що на розгляді слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 перебувають матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавачів сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

07.05.2025 скаржник ОСОБА_3 подав заяву про відвід. Заява обґрунтована тим, що дії слідчого судді ОСОБА_4 свідчать про наявність обставин, передбачених ст. 75 КПК України. що викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості та об`єктивності. Обґрунтовуючи заяву про відвід, скаржник стверджує про те, що слідчий суддя ОСОБА_4 перешкоджає розслідування та систематично відмовляє ОСОБА_3 у задоволенні його заяв.

Оцінюючи доводи заявленого відводу, суд вказує на те, що останні зводяться до незгоди підозрюваного з процесуальними діями слідчої судді, тоді як, на думку суду, до виправданих побоювань щодо упередженості судді не може належати незгода учасника провадження з процесуальними рішеннями, діями чи бездіяльністю судді, суду.

Зазначена незгода сама по собі не є підставою для відводу судді у кримінальному провадженні.

Суб`єктивна оцінка учасником справи дій та рішень в частині їх законності, обґрунтованості та правомірності не є вирішальною при оцінці факту існування об`єктивних сумнівів в неупередженості судді. У всякому разі в межах розгляду заяви про відвід суддя не уповноважений надавати оцінку законності ухвалених суддею рішень та здійснених ним процесуальних дій. Оцінка таких дій та рішень може бути здійснена у межах ревізування в апеляційному порядку.

Доводи заяви про перешкоджання слідчим суддею ОСОБА_4 досудовому розслідування ґрунтуються на припущеннях.

Таким чином, будь-яких доказів щодо можливої упередженості слідчого судді не встановлено. За таких обставин заява підозрюваного про відвід слідчого судді не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001206 від 18.12.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 182, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 357 КК України, відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1