Справа № 309/2778/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

08.09.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/570/25, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 01.08.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 01.08.2025 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 29 липня 2025 року по 26 вересня 2025 року включно без визначення розміру застави.

З матеріалів судового провадження слідує, що Слідчий СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до Хустського районного суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, зареєстрованим місцем проживання якого є АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 29 липня 2025 року приблизно о 17:20 годин, ОСОБА_6 , спільно із ОСОБА_9 , перебуваючи біля магазину «Антоніо», який розташований за адресою м. Хуст вулиця Івана Франка, 106, Закарпатської області, будучи у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню (1,9 %о), усвідомлюючи протиправність, караність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, зневажливо ставлячись до громадського порядку, ігноруючи встановлені в суспільстві правила поведінки, моральності та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, який виразився у чіплянні до прохожих на тротуарі, безпричинно спровокували конфлікт із раніше не знайомими працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які вели приватну розмову, почали до них чіплятися, тим самим вчинили зухвалий виклик соціальному оточенню.

Не припиняючи свої злочинні, хуліганські дії, ОСОБА_9 демонструючи свою фізичну силу, зухвалість, ігноруючи існуючі в суспільстві правила поведінки, моралі та добропристойності, посягаючи на громадський порядок та моральність, наніс один удар правою рукою затиснутою в кулак в область обличчя ОСОБА_10 , після чого декілька разів слиною плюнув у обличчя та наніс ще один удар правою рукою затиснутою в кулак ОСОБА_10 в область обличчя.

Продовжуючи свої хуліганські дії, в ході даного конфлікту, ОСОБА_6 , демонструючи свою грубу силу та зухвалість, ігноруючи існуючі в суспільстві правила поведінки, моралі та добропристойності, посягаючи на громадський порядок та моральність, наніс один удар ногою по сідницях працівника Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_12 , після чого підійшовши до ОСОБА_10 наніс йому, ще декілька ударів руками в область обличчя.

Відразу після цього, ОСОБА_9 накинувся на ОСОБА_12 , який будучи працівником поліції, намагався припинити бійку та залагодити конфлікт, однак останній не зважаючи на законні вимоги поліцейського та те, що за його діями спостерігають перехожі, продовжив наносити удари руками у область обличчя ОСОБА_12 від яких останній впав на землю, після чого продовжив наносити удари по тілу ОСОБА_12 руками та ногами.

В наслідок злочинних, хуліганських дій ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ОСОБА_13 , отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забою м`яких тканин лівої половини обличчя, лівої щелепи та забою поперекової ділянки хребта.

Потерпілий ОСОБА_10 внаслідок злочинних, хуліганських дій ОСОБА_6 та ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді забоїв м`яких тканин лівої половини обличчя.

Крім цього, 29 липня 2025 року, о 17:20 годин, ОСОБА_6 , перебуваючи біля магазину «Антоніо» у м. Хуст по вул. Івана Франка, 106 Закарпатської області, разом із ОСОБА_9 , вчиняючи хуліганські дії, групою осіб, щодо працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ігноруючи законну вимогу працівника Національної поліції України, органи якої, згідно статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» являються правоохоронними, а саме дільничного офіцера поліції, сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_12 , який згідно відповідного графіку чергувань, перебуваючи у однострої працівника Національної поліції України, ніс службу у наряді по забезпеченню організаційно профілактичних заходів спрямованих на розшук резервістів та військовозобов`язаних, які ухиляються від призову за мобілізацією згідно доручення начальника Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області від 13.06.2025, припинити свої хуліганські дії.

Не зупиняючись на цьому, ОСОБА_6 діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправність, карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, з мотивів неповаги до працівників правоохоронних органів та нехтування громадським порядком, будучи у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню (1,9 %о), достовірно знаючи, що перед ним знаходиться працівник Національної поліції України, органи якої, згідно статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» являються правоохоронними, нехтуючи законним вимогам працівника поліції, припинити вчиняти протиправні дії з метою уникнення адміністративної відповідальності та застосування працівником поліції спеціальних засобів згідно ст. 45 Закону України «Про національну поліцію України», почав спричиняти тілесні ушкодження дільничному офіцеру поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області майору поліції ОСОБА_12 .

Крім цього, ОСОБА_6 усвідомлюючи свої протиправні дії та розуміючи, що його може бути притягнено до адміністративної, кримінальної відповідальності за вчинення хуліганських дій стосовно працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та що до нього може буди застосовано заходи фізичного впливу та спеціальні засоби, категорично відмовився виконувати законні вимоги працівника Національної поліції України ОСОБА_12 , які полягали у припиненні правопорушення ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , продовжив вчиняти вказані дії та спричинив тілесні ушкодження поліцейському ОСОБА_12 у зв`язку із виконанням ним службових обов`язків, а саме наніс йому удар ногою у ділянку спини, а ОСОБА_9 продовжив наносити удари руками у область голови ОСОБА_12 , внаслідок чого останній отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забою м`яких тканин лівої половини обличчя, лівої щелепи та забою поперекової ділянки хребта.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 296; ч. 2 ст. 345 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, протоколом прийняття заяви від ОСОБА_10 , протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення; та іншими матеріалами кримінального провадження; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 ; протоколами пред`явлення для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_12 ; протоколами пред`явлення для впізнання за участі ОСОБА_10 ; протоколами пред`явлення для впізнання за участі свідка ОСОБА_11 ; протоколом медичного огляду для встановлення фактів вживання алкоголю та стану оп`яніння.

У вчиненні вище зазначених кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з загальною середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий;

Разом з цим в ході досудового розслідування було встановлено 01.10.2024 року суддею Хустського районного суду ОСОБА_14 обвинуваченого ОСОБА_6 було засуджено до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання було звільнено з випробуванням. Однак останній для себе належних висновків не зробив та вчинив новий злочин.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків визначених ч. 7 ст. 42 КПК України.

Положення ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків.

В даному випадку існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 будучи обізнаним про міру покарання за скоєне ним кримінальні правопорушення зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерплих та свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні.

Також, відповідно до положень ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчому судді, суду, крім вищезазначених ризиків необхідно оцінити наступні обставини, зокрема: вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тяжкість покарання, за вчинення вищевказаних злочинів, зокрема позбавлення волі на до 5 років, відсутність у підозрюваного нарікань на вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи та посередня характеристика за місцем проживання.

Окрім цього, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 , будучи на волі може незаконно впливати на потерпілих та свідків, також враховуючи те, що останній усвідомивши на даний час про настання карності за скоєне ним діяння може здійснити будь-які дії, спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а тому у даному випадку більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

Ухвалою слідчого судді констатовано, що ОСОБА_6 підозрюється в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу ОСОБА_12 тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин лівої половини обличчя, лівої щелепи та забою поперекової ділянки хребта, у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, а також у спричиненні тілесних ушкоджень працівнику ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 у вигляді забоїв м`яких тканин лівої половини обличчя. Злочини у яких підозрюється ОСОБА_6 вчинені під час іспитового строку. Разом з цим, слідчий суддя зауважив, що в провадженні Тячівського районного суду та Закарпатського апеляційного суду наявні два кримінальні провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 та ч.2 ст. 307 КК України. За цих обставин, слідчий суддя вважав за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави, оскільки злочини у яких він підозрюється ОСОБА_6 вчинені із застуванням фізичного насилля.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою, адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу. В обґрунтування своїх доводів вказує про те, що жодний ризик у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачений ст.177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений. Обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід є надто суворим. Підозрюваний утримує вагітну цивільну дружину та двох її дітей. Зазначає, що ОСОБА_6 не має наміру переховуватися від суду. Ризик впливу на свідків відсутній. На думку захисника, сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що застосування домашнього арешту з 21:00 до 05:00 години часу доби до ОСОБА_6 буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження. За цих обставин, просить скасувати ухвалу та змінити запобіжний захід на домашній арешт з 21:00 до 05:00 години ранку.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності учасників судового провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб апеляційний суд бере до уваги, що: учасники судового провадження належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, адвокат ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просила розглядати провадження без участі захисника та ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

З приписів ст. 183 КПК України слідує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за № 0000504, відомості про яке внесені 29.07.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Хустської окружної прокуратури.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що клопотання розглядалось за участі як підозрюваного ОСОБА_6 , так і його захисника адвоката ОСОБА_5 , що свідчить про дотримання слідчим суддею передбачених ст. 193 КПК України вимог, у тому числі, дотримання права особи на захист.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень. Погоджуючись з указаним висновком, суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Таким, що ґрунтується на доданих до клопотання матеріалах, колегія суддів вважає і висновок слідчого судді про те, що підозрюваний не будучи обмежений у спілкуванні із свідками, та потерпілими, яким відомі обставини вчинення злочинів у якому ОСОБА_6 підозрюється, він може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Перебуваючи на свободі будучи обізнаним з санкцією статті, яка інкримінується підозрюваному, а також враховуючи, що ОСОБА_6 тісних соціальних зв`язків не має, а саме не одружений, дітей не має, постійного місця роботи не має, підозрюється у вчиненні злочинів під час іспитового строку, а також враховуючи, що в провадженні Тячівського районного суду та Закарпатського апеляційного суду перебувають два кримінальні провадження відносно нього за ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 307 КК України, інкриміновані йому злочини вчинені відносно працівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також працівника Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Як наслідок є дійсними обставини визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Із зазначених обставин, відповідно до ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, слідує, що слідчий і прокурор під час розгляду клопотання вказували на вищезазначені обставини, яким слідчим суддею була надана належна оцінка.

Ураховуючи вищезазначене, твердження апеляційної скарги щодо відсутності жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді у цій частині.

Дані про особу, на які посилається захисник ОСОБА_15 , щодо ОСОБА_6 зокрема те, що останній утримує вагітну цивільну дружину та двох її дітей, на думку апеляційного суду, не зменшує встановлені судом ризики та не є беззаперечною обставиною для висновку щодо можливості застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті переховування від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, однак, обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги ці обставини, твердження захисника про те, що сама лише тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення не може бути підставою для обрання запобіжного заходу є безпідставними, оскільки вони були враховані в сукупності з іншими факторами та підтверджується наведеним вище.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що стороною захисту не вказується на наявність у ОСОБА_6 таких захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою; що підозрюваний із урахуванням захворювань не може триматися під вартою; що тримання ОСОБА_6 під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я. Будь-яких доказів, зокрема висновків лікарів тощо, у підтвердження таких фактів сторонами захисту не надано.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, взявши до уваги положення статей 182 та 183 КПК України, обґрунтовано не визначив розмір застави. Загальними підставами не застосування застави як запобіжного заходу визначено щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Матеріалами судового провадження встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу ОСОБА_12 тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин лівої половини обличчя, лівої щелепи та забою поперекової ділянки хребта, у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, а також у спричиненні тілесних ушкоджень працівнику ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 у вигляді забоїв м`яких тканин лівої половини обличчя, враховуючи, що злочини у яких він підозрюється вчинені під час іспитового строку. Крім того, в провадженні Тячівського районного суду та Закарпатського апеляційного суду перебувають два кримінальні проваджень відносно нього за ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 307 КК України.

За цих обставин, підозрюваному ОСОБА_6 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки злочини у яких він підозрюється вчинені із застуванням фізичного насилля.

Колегія суддів вважає, що строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою слідчий суддя встановив відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною обвинувачення не вказується.

Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , відхилити.

Ухвалу слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 01.08.2025 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: