Справа № 548/2372/24
Провадження №1-кп/548/81/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого- судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол кримінальне провадження № 0000185 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хорол, Хорольського району, Полтавської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, несудимий в порядку статті 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_4 27.09.2024 близько 10 години 50 хвилин в порушення вимог Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно вчинив фізичне насильство щодо сина ОСОБА_5 , з яким спільно проживає в одному будинку та пов`язаний спільним побутом, тобто вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах за наступних обставин.

Так, 27.09.2024 близько 10 години 50 хвилин ОСОБА_4 знаходився у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм сином ОСОБА_5 . У цей час між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виникла сварка у зв`язку із зловживанням останнім алкоголем, в ході якої ОСОБА_4 , маючи прямий умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тримаючи кухонний ніж, наніс ОСОБА_5 один удар ножем в область грудної клітини зліва.

У результаті цього потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого поранення грудної клітки зліва, які згідно з висновком експертизи № 267 від 07.10.2024 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною другою статті 125 КК України, як заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, не визнав; вказав, що не мав прямого умислу на заподіяння такої шкоди сину. У той день був у стані сп`яніння, пив пиво, сидячи за столом. Коли в будинок увійшов син, виник черговий конфлікт, не пам`ятає як саме відбулося нанесення удару ножем. Із сином часто виникали конфлікти, вони і далі продовжуються, доводилося і викликати поліцію. Вважає, що син його оговорює, бо не мав наміру ні тоді, ні в інший день заподіяти йому шкоди.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні вказав, що з батьком постійно існували конфлікти через зловживання останнім алкогольними напоями, спільної мови з ним не знаходили. У день 27.09.2024 батько сидів за столом напівоберта, на кухні, коли зайшов до будинку. Зрозумів, що він вже був у стані сп`яніння, бо у будинку був відчутний різкий запах алкоголю. Коли наблизився до столу, виник вкотре конфлікт через алкоголь, згодом відчув удар, ножа в руках батька не бачив, після удару впав, бачив кров на обвинуваченому. Як підвівся, вийшов з будинку, закривши у ньому батька, викликав поліцію та швидку. Від моменту події у вересні 2024 року батько пробачення не просив, коштів на лікування не надавав.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що 27.09.2024 перебувала на чергуванні ЕМД, надійшов виклик про ножове поранення. Під`їхавши до будинку, потерпілий відкрив двері, прикриваючи ділянку поранення серветкою. Було виявлено колоте поранення близько 1 см в ділянці серця. Потерпілий був доставлений до лікарні. У будинку перебував потерпілий та його батько (обвинувачений), з ним не контактувала, як такого запаху алкоголю не чула. Зрозуміла, що відбувся якийсь сімейний конфлікт, непорозуміння. ОСОБА_7 за медичною допомогою не звертався, раніше приїздили до цієї сім`ї до матері чи бабусі через хворобу.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що є донькою обвинуваченого і сестрою потерпілого. З батьком відносини нормальні, родинні. Свідком самої події вона не була. Їй зателефонував брат, сказав, що батько встромив йому. В будинку, в залі знаходились сліди крові на підлозі, біля ліжка був перевернутий стіл. Батько казав, що не розуміє, як так вийшло, був п`яний. Батько зловживає алкогольними напоями, 5 років був закодований. За 5-6 днів до події, брат зателефонував і сказав, що батько знову запив. Коли батько п`яний, він не агресивний. У лікарні потерпілий говорив: "Зайшов у кімнату і почав казати, що він знов п`яний, він взяв ніж і встромив в область серця." У той день на обличчі батька були синці, кров та набряки, яким чином він їх отримав, свідок не знає. Скандали між батьком та братом бувають дуже часто, у ОСОБА_9 (потерпілого) запальний характер.

Показання вказаних свідків є логічними, послідовними, взаємодоповнюючими, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів в їх достовірності, а тому суд визнає їх належними та допустимими доказами по справі. Відомості, які вказують про надання вказаними свідками неправдивих показань з метою обмовити підсудного не встановлено. Підстави для сумніву у правдивості таких показань свідків в судовому засіданні не виявлено.

Суд немає підстав не вірити показанням потерпілого ОСОБА_5 , оскільки вони об`єктивно відображають обставини справи, підтверджуються та узгоджуються з показаннями свідків та іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні; судом не встановлено обставин, за яких потерпілий може оговорювати обвинуваченого.

Попри невизнання своєї вини ОСОБА_4 у нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілому, вина обвинуваченого підтверджується:

- витягом з єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000185, за змістом якого надійшло повідомлення від ОСОБА_5 нанесення поранення йому батьком 27.09.2024;

- карткою виїзду швидкої медичної допомоги № 286 від 27.09.2024 за адресою АДРЕСА_2 , за змістом якої вбачається надання медичної допомоги ОСОБА_5 внаслідок нанесення йому поверхневого ножового поранення грудної клітки;

- протоколом огляду місця події від 27.09.2024, фотокарток та відеозапису (Додатку № 1 до Протоколу огляду місця події), долучених до протоколу огляду місця події, з яких вбачається місце, знаряддя, обстановка заподіяння тілесних ушкоджень та сліди їх нанесення;

- висновком експерта № 267 від 07.10.2024, відповідно до якого при судово-медичній експертизі у ОСОБА_5 були встановлені ушкодження у вигляді непроникаючого поранення грудної клітки зліва, що утворилося від одноразової дії гостро-ріжучого предмета типу ножа із силою, достатньою для його утворення, і кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я; ушкоджень, які вказували б на боротьбу або нанесення ОСОБА_5 ударів іншій людині не виявлено;

- протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_5 від 14.10.2024 та долучених до протоколу фотокарток, з яких вбачається механізм спричинення тілесного ушкодження потерпілому 27.09.2024;

- додатковим висновком експерта № 267-А/275 від 15.10.2024, за змістом якого показання потерпілого ОСОБА_5 , дані ним в ході проведення слідчого експерименту, відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманих в ході проведення судово-медичної експертизи останнього.

Надаючи оцінку наведеним вище доказам, суд приходить до висновку, що досліджені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню; допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України; достовірні, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Надані стороною обвинувачення докази у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до висновку про те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному проступку доведена поза розумним сумнівом.

Суд ураховує усталену позицію Верховного Суду щодо того, що для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, аби будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (постанови Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 8 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17).

Отже, відповідно до статті 22 КПК України стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України відноситься до кримінальних проступків. Також суд бере до уваги особу винного, який є несудимим в порядку статті 89 КК України, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, скарг та компрометуючих матеріалів на поведінку ОСОБА_4 до Хорольської міської ради не надходило.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, та вчиненого у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, суд на підставі встановлених обставин вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців, визначеного санкцією частини другої статті 125 КК України, за якою він обвинувачується, та покласти на нього обов`язки, передбачені частиною другою, третьою статті 59-1 КК України.

На думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 на час набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов у справі не був заявлений.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 100, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, та за цією статтею призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Покласти на ОСОБА_4 на час пробаційного нагляду такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що за ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду передбачена кримінальна відповідальність за частиною третьою статті 389 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Речові докази: кухонний ніж зі слідами РБК, марлевий відріз зі слідами РБК та контрольним відрізом, рушник зі слідами РБК, які знаходяться на зберігання у кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Згідно із частиною шостою статті 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Хорольський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1