УХВАЛА

26 травня 2025 року

м. Київ

справа № 751/11/21

провадження № 51 - 1904 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 жовтня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року,

встановив:

Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 2 цієї статті у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто не тільки висунути на підтвердження допущених судом порушень переконливі факти, але й аргументувати як саме ці порушення істотно позначилися на законності та обґрунтованості судового рішення. Крім цього, вимагаючи скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді відповідної інстанції, особа у касаційній скарзі має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на які вона посилається.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 зазначає про незаконність вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_5 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При цьому не вказує таких порушень КПК, які з огляду на положення 370, 404, 412, 413, 414 КПК слугували б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Крім того, у поданій скарзі захисник не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та по суті посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Вказуючи на порушення судом вимог, передбачених ст.ст. 370, 419 КПК, захисник лише формально виписує норми процесуального закону, однак не вказує, які саме доводи апеляційної скарги сторони захисту, всупереч зазначеним нормам закону, не були розглянуті апеляційним судом або не спростовані.

Також, зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник зазначає про відсутність складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України у діях його підзахисного ОСОБА_5 , при цьому водночас наводить доводи щодо суворості призначеного покарання, тобто вказує на підставу, передбачену п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на що подана касаційна скарга є суперечливою та непослідовною.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування з огляду на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За приписами ч. 4 ст. 427 КПК, якщо касаційну скаргу подає захисник, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 50 КПК встановлено, що повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Однак, усупереч вказаним приписам закону захисник ОСОБА_4 не надав суду касаційної інстанції свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Згідно положень п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають узгоджуватися із приписами ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Проте, прохальна частина касаційної скарги захисника ОСОБА_4 є неконкретною та не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК, якою визначені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, а відтак підлягає уточненню.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши захиснику строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 жовтня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3