ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/257/25 Справа № 185/5208/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

08 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000555 від 09.12.2022 року щодо:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кузнецовськ, Рівненської області, громадянина України, солдата ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням положень статтей 69, 58 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 рік з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 відсотків в дохід держави.

08 липня 2025 року, до початку апеляційного розгляду від прокурора ОСОБА_5 надійшло клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обґрунтовуючи своє клопотання прокурор вказує, що раніше встановлені ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, у вигляді переховування, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення щодо ОСОБА_6 не зменшились та є достатньо вагомим.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а тому може переховуватись від суду, оскільки не має сталих соціальних зв`язків, які б слугували стримуючим фактором у запобіганні вказаним ризикам.

З огляду на те, що інкримінований ОСОБА_6 злочин вчинений проти встановленого порядку несення військової служби, ризик аналогічного кримінального правопорушення у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу є вагомим.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків прокурором зазначено, що обвинуваченому відомі анкетні дані та місце проходження служби останніх, а тому ризик впливу з метою надання тих чи інших показів на його користь існує.

Заслухавши прокурора, який підтримав та просив задовольнити своє клопотання, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання обґрунтованості клопотання прокурора та необхідності продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

З наданих матеріалів справи слідує, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року ОСОБА_6 був оголошений у розшук та судове провадження зупинено до встановлення місцязнаходження останнього. Також, вказаною ухвалою ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до повідомлення ДУ Дніпровська установа виконання покарань№4 від 03.06.2025 року був затриманий та доставлений до установи виконання покарань 30 травня 2025 року, а тому відповідно строк дії тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується 27 липня 2025 року.

З огляду на те, що розгляд апеляційної скарги прокурора на вирок суду потребує відповідного часу, а строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 27 липня 2025 року, є необхідність розглянути клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів, у відповідності до ст. 178 КПК України, враховує ступінь тяжкості інкримінованого останньому злочину, які відносяться до категорії тяжких, суворість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні цього злочину, яке передбачено, зокрема у виді позбавлення волі на строком до 10 років, особу обвинуваченого, який стійких соціальних зв`язків та утриманців не має, раніше не судимий, однак постійного місця проживання на території Дніпропетровської області, не має, що значно ускладнить виклик та забезпечення явки обвинуваченого для участь у судому провадженні.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій, в підтвердження чого свідчить і факт оголошення ОСОБА_6 у розшук, у зв`язку з систематичною неявкою до суду без поважних причин.

Крім того, перебуваючи на свободі обвинувачений може здійснювати незаконний вплив на свідків, які надали викривальні покази, оскільки судове провадження триває, а тому існує висока ймовірність впливу на них з метою надання тих чи інших показів на користь обвинуваченого.

З огляду на викладене, ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та не припинили існувати.

Разом з цим, апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Отже, колегія суддів, враховуючи вищенаведене, а також, те що апеляційне провадження щодо обвинуваченого не закінчено, вважає, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, тому доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 є обґрунтованими, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

З огляду на те, що інкримінований ОСОБА_6 злочин є тяжким та вчинений проти встановленого порядку несення військової служби, враховуючи приписи ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для визначення застави.

Разом з цим, матеріали провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не спростовані.

За наведеного при вказаних вище обставинах, можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 під вартою на даній стадії розгляду є неможливим.

На підставі вищевикладеного, клопотання прокурора підлягає задоволенню, а строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, - продовженню.

Керуючись ст. ст. 401, 403, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 вересня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4