УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2025 м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 3 відділуСУ ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено 16.04.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000493, стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Мангуш, Донецької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за алресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України

ВСТАНОВИВ:

05.09.2025 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого 3 відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено 16.04.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000493, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Клопотання обґрунтовано наступним.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України №3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам президент російської федерації (далі - РФ) ОСОБА_10 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 №2734 (ХХV) від 21.12.1965 №2131 (ХХ), від 14.12.1974 №3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил РФ (далі по тексту - ЗС РФ) на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї, незаконно вторглись на територію Україну через державний кордон України в Автономній республіці Крим, Київській, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях, здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

До участі у військовій агресії РФ проти України керівництвом окупаційної адміністрації РФ задіяно створені на тимчасово окуповані території Донецької області не передбачені законом збройні формування.

24.02.2022 указом Президента України №64/2022 затвердженого Законом України №2102 - IX від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб на всій території України. В подальшому у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до змін внесеними Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-IX, Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX, Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-IX, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року №2915-IX, Указом Президента України від 1 травня 2023 року №254/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року №3057-ІХ, Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року №3275-ІХ, Указом Президента України від 06 листопада 2023 року №734/2023, затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року №3429-ІХ, Указом Президента України від 05 лютого 2024 року №49/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року №3654-ІХ, Указом від 6 травня 2024 року №271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року №3684-IX, Указом Президента України від 23 липня 2024 року №469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року №3891-ІХ, Указом Президента України від 28 жовтня 2024 року №740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року №4024-ІХ воєнний стан неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим військового стану», визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Також, 24.02.2024, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано указ №69/2022 «Про загальну мобілізацію».

Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Розуміючи вищевикладені обставини, громадянин України ОСОБА_4 , достовірно усвідомлюючи, що починаючи з 2014 року представниками РФ здійснено тимчасову окупацію частини території України, а починаючи з 24.02.2022 підрозділами ЗС РФ та іншими її військовими формуваннями здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна, розуміючи, що представниками такої держави агресора вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку встановленого Конституцією України, маючи теоретичні знання і практичні навички з бойової підготовки, отримані в Україні, свідомо, умисно вирішив розпочати підривну діяльність на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній, інформаційній безпеці України шляхом придбання сім карток мобільних операторів України та надання їх представникам держави агресора, для використання в військовій агресії проти України

На виконання свого злочинного умислу, спрямованого на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом переходу на бік ворога, наданні іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, громадянин України ОСОБА_4 перебуваючи в Київській області, не пізніше листопада 2024 року, більш точний час та місце не встановлені, усвідомлюючи фактичні обставини запровадження в Україні воєнного стану, обумовлені військовою агресією РФ проти України, маючи обов`язок громадянина України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів, достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду перейшов на бік ворога та надав іноземній державі, іноземної організації та її представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Так, громадянин України ОСОБА_4 , перебуваючи в Київській області, не пізніше 06.11.2024, більш точний час та місце не встановлені, використовуючи невстановлений пристрій, із встановленому у ньому месенджері «Telegram», отримав повідомлення від представника іноземної держави, а саме: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (уродженки

м. Шахтарськ, Донецької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ), номер паспорта РФ НОМЕР_1 , СНІОР (СНИЛС) НОМЕР_22), що використовує ім`я користувача « ОСОБА_11 », з ID користувача « НОМЕР_2 », в якому, остання, запропонувала ОСОБА_4 , здійснювати закупівлю сім-карток українських мобільних операторів та їх подальшу передачу представникам РФ. На вказану пропозицію ОСОБА_4 надав свою добровільну згоду.

На виконання свого злочинного умислу, спрямованого на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, громадянин України ОСОБА_4 , перебуваючи в Київській області, не пізніше 17.01.2025, більш точний час та місце не встановлені, діючи умисно, на виконання завдання представника іноземної держави, придбав та активував для подальшої передачі на територію РФ сім-картки мобільного оператора ПрАТ «Київстар», розуміючи та усвідомлюючи, що вони використовуватимуться в проведенні підривної діяльності проти України, у тому числі в якості складових до БПЛА, які використовують ЗС РФ в комбінованих ударах, а також у розвідувальних операціях в Україні.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, та місці, але не пізніше 17.01.2025, ОСОБА_4 , діючи умисно, на виконання завдання представника іноземної держави РФ, придбав сім-картки мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером: НОМЕР_3 , яка в подальшому 17.01.2025 активована останнім за допомогою мобільного терміналу «Bravis Trend», IMEI НОМЕР_4 та номерами: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , які в подальшому 21.01.2025 активовані ОСОБА_4 за допомогою мобільного терміналу «Meizu M5s» з IMEI НОМЕР_21 .

Далі, діючи умисно, продовжуючи виконувати завдання представника іноземної держави РФ, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом переходу на бік ворога, наданні іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, громадянин України ОСОБА_4 , перебуваючи в Київській області, більш точний час та місце не встановлені, використовуючи операторів поштового зв`язку, точний час, місце та спосіб не встановлені, надіслав зазначені сім-картки мобільного оператора ПрАТ «Київстар» представникам держави - агресора, через країни Європейського Союзу, на територію РФ.

Так, придбана громадянином України ОСОБА_4 сім картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером « НОМЕР_3 », фіксувалась 09.03.2025 на території РФ, а в подальшому09.03.2025 о 21:54 год. в Україні, у районі смт. Шевченкове, Куп`янський район, Харківська область, та припинила фіксуватись 10.03.2025 року о 01:21 в районі м. Золочів Харківської області, більш точне місце не встановлено.

Також, придбана громадянином України ОСОБА_4 сім картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером « НОМЕР_5 » фіксувалась у період часу з 20:22 год. по 22:25 год. 14.03.2025 на території РФ.

Разом з цим, придбана громадянином України ОСОБА_4 сім картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером « НОМЕР_6 », фіксувалась 14.03.2025 о 20:22 год в мережі РФ, а в подальшому 14.03.2025, в період часу з 22:06 год. по 22:07 год., припинила фіксуватись у районі між с. Попівка, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області та с. Авдіївка, Сосницького району, Чернігівської області.

Аналогічно, придбана громадянином України ОСОБА_4 сім картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером « НОМЕР_7 », фіксувалась 23.04.2025 о 23:27 год. в мережі РФ, а в подальшому, 23.04.2025, у період часу з 23:52 год. по 23:54 год., припинила фіксуватись у районі між с. Хотміновка, Глухівського району, Сумської області та

смт. Есмань, Глухівського району, Сумської області.

Крім того, придбана громадянином України ОСОБА_4 сім картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером « НОМЕР_11 » у період часу з 00:26 год. по 00:27 год. 26.04.2025, фіксувалась в мережі РФ.

Також, придбана громадянином України ОСОБА_4 сім картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером « НОМЕР_12 », фіксувалась 10.03.2025 о 00:48 год. в мережі РФ, а в подальшому, 10.03.2025 о 02:27 год. припинила фіксуватись у районі с. Пересічне, Дергачівського району, Харківської області.

Окрім цього, придбана громадянином України ОСОБА_4 сім картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером « НОМЕР_13 », фіксувалась 09.03.2025 о 21:43 год. в мережі РФ, а в подальшому, у період часу з 23:33 год. 09.03.2025 по 00:03 год. 10.03.2025, припинила фіксуватись у Зміївському районі Харківської області.

Також, придбана громадянином України ОСОБА_4 сім картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером « НОМЕР_18 », фіксувалась, у період часу з 22:38 год. по 22:39 год. 24.04.2025, в мережі РФ.

Окрім цього, придбана громадянином України ОСОБА_4 сім картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером « НОМЕР_20 », фіксувалась 23.04.2025 о 23:40 год. в мережі РФ, а в подальшому 24.04.2025, у період часу з 00:51 год. по 00:53 год., припинила фіксуватись у районі м. Путівль, м. Кролевець, м. Глухів, Сумської області.

У вищевказані проміжки часу та дати, придбані громадянином України ОСОБА_4 сім картки мобільного оператора ПрАТ «Київстар» використовувались зс РФ під час обстрілів території України з використанням ударних БПЛА.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у державній зраді, вчиненій в умовах воєнного стану, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

04.09.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозруза ч. 2 ст. 111 КК України.

Застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється відповідними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, а саме тим, що останній може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні з розгляду данного клопотання, прокурор клопотання підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів зазначених в ньому.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання вважає, ризики які зазначила сторона обвинувачення не обґрунтованими, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме - домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію захисника.

Вислухавши доводи учасників судового розгляду клопотання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000493, внесеного до ЄРДР 16.04.2025, за підозрою ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (витяг з ЄРДР а.с. 12, повідомлення про підозру а.с. 226-238).

Якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`активного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_4 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Зокрема, обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України підтверджується долученими до клопотання доказами (в їх копіях), а саме: протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 21.07.2025 року (а.с. 45-51); протоколом НСРД від 26.08.2025 року (а.с. 52-119); протоколом НСРД від 28.08.2025 року (а.с. 120-217); протокол затримання підозрюваного від 04.09.2025 року (а.с. 218-220), пам`ятка про процесуальні права та обов`язки затриманого від 04.09.2025 року (а.с. 221-225); повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 04.09.2025 року (а.с.226-232); протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 04.09.2025 року (а.с.239-243); протокол обшуку від 04.09.2025 року (а.с.244-246) та інші докази у їх сукупності.

Що стосується доведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які заявлено слідчим в клопотанні та підтримано прокурором в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку про їх часткове доведення в судовому засіданні з розгляду клопотання.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворо гопокарання. Так, у рішенні ЄСПЛ «Пунцельт протии Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Так, слідчий суддя, враховуючи те, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, адже у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній буде в змозі знищити (видалити дистанційно з іншого пристрою відомості листування щодо вчинення кримінального правопорушення), сховати та спотворити будь-які предмети та речі, що мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Перевіряючи наявність ризику незаконного впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, відтак вважає даний ризик доведеним.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню інщим чином, слідчий суддя вважає даний ризик доведеним, оскільки, на даний час досудове розслідування триває, не встановлено все коло учасників вчинення кримінального правопорушення, а відтак, підозрюваний може вчинити дії, спрямовані на повідмолення про факт виявлення злочинної діяльності.

Що стосується заявленого ризику можливості підозрюваним ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення, то слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність даного ризику, оскільки сторона обвинувачення при його доведенні обмежилася лише припущеннями.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтересиз абезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше не судимий, обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, яке відноситься до особливо тяжкого злочину, тому з урахуванням наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, а також доведеність в судовому засіданні всіх складових ч. 1 ст. 194 КПК України, до підозрюваного може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним застосувати запобіжний захід у вигляд тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів, тобто до 02.11.2025.

Слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи викладене вище, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає необхідним не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні..

Враховуючи викладене вище, клопотання слідчого, погоджене прокурором підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 205, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого 3 відділуСУ ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено 16.04.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000493, стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 04 вересня 2025 року з 11 год. 17 хв.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується об 11 год. 17 хв. 02 листопада 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали буде проголошено 09 вересня 2025 року о 16 годині 50 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1