Справа № 1-кп/593/131/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"10" вересня 2025 р.

у складі:

головуючої - судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

з участю:

Прокурора - ОСОБА_3

Захисника (адвоката) - ОСОБА_4

Обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області кримінальне провадження №-0000113 від 07 квітня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Калуш Івано-Франківської області, працює охоронцем у ТОВ «ГУДВЕЛЛІ Україна», українця, громадянина України, з вищою освітою, учасника бойових дій, депутатом не обирався, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 24 липня 2024 року у справі № 947/17211/24 провадження №3/947/3548/24, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на три роки.

Разом з тим, 02 квітня 2025 року, у достовірно не встановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше 23 год 00 хв, за невстановлених обставин, у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, спрямований на умисне невиконання вказаної постанови Київського районного суду м. Одеси в частині накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на три роки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на невиконання постанови Київського районного суду м. Одеси від 24 липня 2024 року у справі № 947/17211/24 провадження №3/947/3548/24, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року, в частині накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на три роки, ОСОБА_5 будучи ознайомлений із змістом вказаної постанови суду, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 02 квітня 2025 року продовжив керування транспортним засобом за наступних обставин.

Так, 02 квітня 2025 року близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_5 діючи умисно, всупереч ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами (без посвідчення водія), керував транспортним засобом ВМW 520 із державним номерним знаком НОМЕР_1 по вул. Тернопільській у м. Бережани Тернопільського району Тернопільської області та був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області під час виконання ними своїх службових обов`язків.

Органом досудового розслідування вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, яка набрала законну силу.

17 червня 2025 року у м. Бережани Тернопільської області між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_6 з однієї сторони та з іншої сторони підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно із умовами угоди, прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст. 382 КК України.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 382 КК України штраф в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України та отримана згода ОСОБА_7 на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України визнав повністю, не оспорює та визнає всі без винятку обставини вчинення ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті; також повідомив, що цілком розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити вказану угоду про визнання винуватості від 17 червня 2025 року й призначити йому узгоджену міру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до укладеної угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні також просить затвердити дану угоду, розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні підтвердив, що йому також зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, який, згідно ст. 12 КК України, є не тяжким злочином.

Суд, в порядку ст.474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Прокурору та захиснику відомі наслідки укладення та невиконання даної угоди.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної 17 червня 2025 року у цьому кримінальному провадженні відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження вказаної угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_5 , за обставин, вказаних в обвинувальному акті, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України і така кваліфікація дій обвинуваченого є правильною.

За таким кримінальним правопорушенням обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 17 червня 2025 року.

Так, покарання, узгоджене сторонами угоди відповідає вимогам ст.ст. 50,65 КК України, санкції ч.1 ст. 382 КК України. При цьому суд враховує, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є нетяжким злочином; те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відомості, які б негативно його характеризували суду не повідомлено, обставини, обтяжуючі його відповідальність - відсутні, має на утриманні малолітню дитину, є учасником бойових дій.

А тому суд вважає, що узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, а також дає підстави суду призначити обвинуваченому покарання у виду штрафу, мінімальним розміром, передбаченим санкцією ч.1 ст. 382 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Про речові докази та процесуальні витрати, а також про вжиті заходи кримінального забезпечення у цьому кримінальному провадженні, суду не повідомлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_6 з однієї сторони та з іншої сторони підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 , укладену 17 червня 2025 року у м. Бережани Тернопільської області у кримінальному провадженні, внесеному 07 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 17 червня 2025 року покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1