Справа № 344/8347/25
Провадження № 1-кс/344/3623/25
У Х В А Л А

15 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 . на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

В С Т А Н О В И В:

В скарзі вказано «…28.03.2025 року в інтересах ОСОБА_4 було направлено заяву про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. У вищевказаній заяві від 28.03.2025 р. було зазначено про те, що 06.01.2023р. ОСОБА_5 викрав свідоцтво про реєстрацію автомобіля VOLKSWAGEN ATLAS 2018 року випуску білого кольору, номер кузову (VIN) НОМЕР_1 . Після цього ОСОБА_4 13.01.2023 р. скасувала довіреність на користування позивачем автомобілем, вимагала від ОСОБА_5 повернення автомобіля та звернулась в поліцію із заявою про викрадення документів та автомобіля. Заяву про вчинення кримінального правопорушення зареєстровано лише за фактом викрадення документів, оскільки ОСОБА_5 намагався довести, що є власником цього автомобіля в порядку цивільного судочинства. В провадженні ГУНП в Івано-Франківській області перебували матеріали досудового розслідування, внесеного 30.03.2023 року до ЄРДР за № 00000233 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1, 3 ст.357 КК України щодо викрадення ОСОБА_5 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_4 . ОСОБА_4 - мала процесуальний статус потерпілої у даному кримінальному провадженні. В ході досудового розслідування 11.04.2023 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 було вилучено оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , виданий на ОСОБА_4 та визнано речовим доказом у відповідності до Постанови ГУНП в Івано-Франківській області від 11 квітня 2023 року. ОСОБА_4 повідомлено про закриття даного кримінального провадження за № 00000233, 05.03.2025р. оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу було повернуто власнику автомобіля за клопотанням ОСОБА_4 . У червні 2023р. ОСОБА_5 до Орджонікідзевського районного суду Запорізької області із позовною заявою про визнання вказаного автомобіля ОСОБА_4 «об`єктом права спільної сумісної власності подружжя». В своїй позовній заяві ОСОБА_5 підтвердив, що автомобіль перебуває у нього.Рішенням Орджонікідзевського районного суду Запорізької області від 11.06.2024р. в цивільній справі № 335/3926/23 в задоволенні позову відмовлено, встановлено, що автомобіль VOLKSWAGEN ATLAS 2018 року випуску білого коліру, номер кузову (VIN) НОМЕР_1 перебуває у позивача - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 є законною власницею цього автомобіля. Постановою Запорізького апеляційного суду в цивільній справі № 335/3926/23 від 01.10.2024р. рішення суду першої інстанції залишено без змін, судове рішення набрало законної сили. Постановою Верховного Суду від 17.03.2025р. в цивільній справі № 335/3926/23 рішення Орджонікідзевського районного суду Запорізької області від 11.06.2024р. залишено без змін. Незважаючи на вказані судові рішення, станом по сьогоднішній день ОСОБА_5 незаконно володіє транспортним засобом переховує автомобіль у невідомому власниці місці та не повертає автомобіль його законній власниці - ОСОБА_4 …».

Представник скаржника просила про розгляд скарги без її та скаржника участі.

Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено ч.1 ст.303 КПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, слідчий, прокурор має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

За змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Така позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 у справі №556/450/18, в якій суд зазначив, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого, ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Відповідно до ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

У свою чергу у справі Європейського суду з прав людини "PredaandDardari v. Italy" (1999) Суд вказав, що метою конвенції також є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.

Відповідно до ст.214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором.

Станом на момент розгляду даної скарги відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування внесені не були.

Обов`язок слідчого, дізнавача або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Перевірка такої заяви повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Лише потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

Частиною 2 ст.307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, скарга підлягає до задоволення.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного, -

П О С Т А Н О В И В :

скаргу задовольнити;

зобов`язати уповноважених осіб Івано-Франківського РУП ГУНП зареєструвати заяву ОСОБА_4 від 28.03.2025 року про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1