Справа № 681/486/25
Провадження 1-кп/681/66/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2025 р. м.Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000007, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2025, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 1 ст. 246 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 забруднив землі речовинами, шкідливими для довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, що створило небезпеку для довкілля за наступних обставин.

Так, він, діючи умисно, з корисливих мотивів, у лютому 2019 року, в порушення ст. ст. 35, 45 Закону України «Про охорону земель», ст. ст. 51, 52 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», вірогідно знаючи, що земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:0119 площею 0,6642 га та :04:001:0118 площею 0,7855 га належить до категорії земель сільськогосподарського призначення і мають цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, угіддя на земельній ділянці-рілля», використав їх не за цільовим призначенням, а саме, без отримання будь-яких дозволів у Департаменті екології та природних ресурсів Хмельницької ОДА, встановив на них 4 піролізних печі.

Надалі у 2019 - 2025 роках він здійснював виробництво продуктів перероблення деревини (деревного вугілля, виробленого дистиляцією деревини), фактично використовуючи вказані вище земельні ділянки як категорію земель - «землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення» за цільовим призначенням - «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості».

Таким чином, ОСОБА_4 не бувши власником цих земельних ділянок, в порушення вимог Земельного кодексу України, Закону України «Про охорону земель», Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Закону України «Про відходи», упродовж 2019-2025 років розмістив на них 4 стаціонарних джерела забруднення - піролізні печі, які утворюють виробничий комплекс з випалювання деревного вугілля, функціонування якого супроводжувалось утворенням рідких відходів у вигляді різної за своїм хімічним складом смолистої маси, сформованої внаслідок термічної обробки переважно твердих порід деревини. Недотримання ОСОБА_4 спеціальних правил поводження із відходами виробництва, визначених у ст. 46 Закону України «Про охорону земель», та неконтрольоване потрапляння їх упродовж тривалого періоду на поверхню ґрунту безпосередньо під значеним комплексом, призвели до забруднення частин вищевказаних земельних ділянок нафтопродуктами, органічними речовинами, що екстрагуються петролейним ефіром (мінеральних олій, рослинних та тваринних жирів, мил, смол, важких вуглеводнів тощо).

Внаслідок цих дій ОСОБА_4 на земельній ділянці з кадастровим номером :04:001:0118 допущено забруднення указаними вище речовинами 3 локацій загальною площею 190 м2, чим завдано шкоди довкіллю в розмірі 416 грн 00 коп., а на земельній ділянці з кадастровим номером :04:001:0119 - 3 локацій загальною площею 498 м2, чим завдав шкоди довкіллю в розмірі 1431 грн 00 коп.

Загальний розмір шкоди навколишньому природному середовищу, завданої виробничою діяльністю ОСОБА_4 становить 1847 грн 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 239 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 вчинив незаконну порубку дерев у лісах, перевіз та зберігав незаконно зрубані дерева, що завдало істотної шкоди, за наступних обставин.

Так, він на початку лютого 2025 року (точної дати не встановлено), з метою незаконної порубки лісу, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч вимогам ч. 1 ст. 69 Лісового кодексу України, відповідно до яких спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком або лісовим квитком, у лісовому масиві в с. Блидні Полонської ОТГ Шепетівського району Хмельницької області та у кварталі № 23, виділ 6, СЛСП «Лісовик», який згідно з матеріалами лісовпорядкування входить до експлуатаційних лісів, наданих у постійне користування цьому СЛСП, за допомогою бензопили невстановленої марки, шляхом спилювання та відокремлення від пня, здійснив незаконну порубку 2 сиророслих дерев породи «Вільха» діаметрами 39x40 см та 40x40 см, які порізав на колоди та за допомогою гужового транспорту перевіз до місця виробництва деревного вугілля, де згодом використав їх.

У результаті незаконних, протиправних та умисних дій ОСОБА_4 навколишньому природному середовищу в частині забезпечення ефективної охорони, належного захисту, раціонального використання та відтворення лісів завдано шкоди в розмірі 32125 грн 10 коп., яка є істотною.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України.

14.04.2025 між прокурором Полонського відділу Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень на таких умовах.

За змістом угоди формулювання та обсяг обвинувачення, а також правова кваліфікація дій ОСОБА_4 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, є тотожними формулюванню та кваліфікації, наведеним в обвинувальному акті.

В угоді міститься інформація про беззастережне визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 472 КПК України сторони також узгодили покарання, яке запропоновано призначити суду за результатами затвердження угоди, а саме:

- за ч. 1 ст. 239 КК України у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн;

- за ч. 1 ст. 246 КК України у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 1 ст. 246 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити йому покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

Окрім зазначеного, угодою передбачені наслідки її укладення та затвердження, визначені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання викладені у ст. 476 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні підтвердив добровільність укладання угоди сторонами, зазначив про відповідність умов угод про визнання винуватості вимогам законодавства і просив затвердити її. Наголосив, що умови угоди у повному обсязі відповідають інтересам суспільства в частині забезпечення швидкого судового провадження з дотриманням прав обвинуваченого. За твердженням прокурора, умовами угод не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а виконання взятих на себе за угодою зобовязань обвинуваченим не є неможливим для нього.

Обвинувачений ОСОБА_4 ствердив, що угода укладена ним добровільно, жодного тиску, примусу чи погроз не вчинялось, повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді та обвинувальному акті, беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється.

Вказав, що цілком розуміє наявність у нього права на повний судовий розгляд, у якому прокурор зобовязаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; права мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення; права подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Обвинувачений зазначив, що обізнаний про вид та розмір покарання, погоджується на призначення такого покарання, а також підтвердив, що усвідомлює правові наслідки невиконання угоди.

Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав угоду про визнання винуватості. Наголосив на тому, що її укладення є добровільним актом усіх сторін. Також захисник підтвердив, що був залучений до процедури укладання угоди з моменту її ініціювання та розяснив обвинуваченому істотні умови угоди та наслідки її укладання.

Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості та долучені до угоди документи, заслухавши думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

В цьому кримінальному провадженні угода між прокурором та ОСОБА_4 складена та підписана 14.04.2025 у присутності захисника, адвоката ОСОБА_5 , про що сторони підтвердили й в судовому засіданні, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 469 КПК України.

У п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України зазначено, що угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Судом встановлено, що між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 1 ст. 246 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами, та відповідно до примітки до ст. 45 КК України не відносяться до корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, повязаних з корупцією, що свідчить про дотримання вимог п. 1 ч.4 ст. 469 КПК України.

Вимоги до змісту угоди про визнання винуватості закріплені у ст. 472 КПК України. Суд встановив, що угода про визнання винуватості відповідає формальним і змістовним вимогам, оскільки містить формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що відповідає ознакам, встановленим у нормах кримінального закону. При цьому, сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні фактичні обставини, які є тотожними викладу обставин в обвинувальному акті, і підтверджені в судовому засіданні обвинуваченим.

В угоді зазначені обставини, які враховані прокурором при розвязанні питання про її укладення, зокрема, ступінь та характер сприяння обвинуваченого у кримінальному провадженні, характер і тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження.

Таким чином, невідповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України суд не встановив.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України невідповідність умов угоди про визнання винуватості інтересам суспільства є підставою для відмови у її затвердженні.

Наявність суспільного інтересу в угоді, збалансованого між державними і особистими інтересами, полягає в досягненні, перш за все, завдань кримінального судочинства, які полягають в захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також у забезпечені швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Загалом своєчасне розкриття кримінальних правопорушень, призначення справедливого покарання винній особі є свідченням наявності суспільного інтересу.

В цьому кримінальному провадженні суд встановив наявність інтересу для суспільства в затвердженні угоди про визнання винуватості, який полягає у своєчасному розкритті кримінального правопорушення, що забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи, досягнення цілей та завдань кримінального провадження при мінімальних затратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури та судові органи.

Суд вважає, що наявність суспільного інтересу також полягає в запобіганні повторному вчиненню кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами та у сприянні формуванню у суспільства невідворотності покарання за вчинене правопорушення. Сам обвинувачений та інші особи мають можливість оцінити негативні наслідки вчинення кримінальних правопорушень та відмовитись від їх вчинення у майбутньому.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відповідність угоди про визнання винуватості суспільному інтересу.

Згідно з п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України під час перевірки угоди на відповідність вимогам законодавства суд також перевіряє, чи не порушують умови угоди права, свободи чи інтереси сторін або інших сторін.

Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд встановив, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Крім того, з дослідженої у судовому засіданні угоди про визнання винуватості, пояснень сторін убачається, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, зокрема, і з огляду на те, що обставини викладеного обвинувачення відповідно до ст. 17 КПК України не можуть бути використані на підтвердження винуватості будь-яких інших осіб окрім обвинуваченого у цьому провадженні. Угодою також не вирішується питання щодо майна третіх осіб.

За таких обставин умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Відповідно до пункту 4 частини 7 ст. 474 КПК України при вирішенні питання про наявність підстав для затвердження угоди суд має переконатися, що укладення угоди є добровільним. Будь-який примус зі сторони обвинувачення або третіх осіб, спрямований на укладення угоди, або інші обставини, які викликають сумнів у добровільності угоди, мають спричинити відмову у її затвердженні судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердили добровільність укладення угоди та спільну узгодженість усіх викладених у ній умов.

Зазначили про відсутність будь-яких скарг на дії сторони обвинувачення.

Прокурор також вказав на спільну узгодженість усіх викладених в угоді умов, підтвердивши добровільність її укладення як з боку прокурора, так і з боку обвинуваченого.

З огляду на зазначене, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою, та дійшов висновку, що укладення угоди відповідає дійсній волі сторін.

Пункт 5 частини 4 ст. 474 КПК України зобовязує суд перевірити угоду на предмет можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобовязань.

За змістом угод обвинувачений ОСОБА_4 зобовязався беззастережно визнати свою винуватість в обсязі висунутого обвинувачення під час судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений підтвердив обставини, викладені у формулюванні обвинувачення, надав відповідні показання щодо себе, визнав свою винуватість та щиро розкаявся. Тим самим обвинувачений виконав взяті на себе зобовязання у цій частині.

Також, в підготовчому судовому засіданні встановлено, що визначене в угоді покарання й інші обовязки є для обвинуваченого зрозумілими та посильними для виконання.

Наведене у своїй сукупності вказує на можливість виконання обвинуваченим взятого на себе зобов`язань за умовами угоди.

Суд вважає, що фактичні обставини та формулювання обвинувачення, викладені в обвинувальному акті та зазначені в угоді про визнання винуватості, а також їх підтвердження обвинуваченим у присутності захисника обґрунтовано свідчить про існування підстав для визнання ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні указаних вище кримінальних правопорушень.

При розвязанні питання про те, чи є узгоджене сторонами покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинені ним нових злочинів, суд враховує особу ОСОБА_4 , який не судимий, має постійне місце проживання і сталі соціальні зв`язки, пенсійний вік обвинуваченого, позитивну характеристику за місцем проживання.

Суд також враховує обставини, що помякшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування збитків. Судом не встановлено обставин, що обтяжують покарання.

Ураховуючи дані про особу ОСОБА_4 , який виключно позитивно характеризується, має постійні місце реєстрації та проживання, одружений, на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, усвідомив протиправність своєї злочинної поведінки, а також те, що він вказав, що зробив для себе позитивні висновки, має намір виправитись і не вчиняти нових злочинів, суд доходить до висновку, що узгоджене сторонами покарання здатне забезпечити досягнення мети його призначення, буде відповідати тяжкості вчиненим правопорушенням, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів у справі слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125.

Так, відповідно до статті ч. 9 ст. 100 КПК України, доля речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, згідно з п. 1, 6 ч. 1 цієї статті гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання; гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються.

Таким чином вирішуючи долю речових доказів суд доходить до висновку, що 4 піролізних печі для випалювання деревного вугілля, деревне вугілля в мішках об`ємом 7,2 м3 та 65 мішків деревного вугілля необхідно конфіскувати в дохід держави, оскільки указані вище печі використовувались обвинуваченим як знаряддя вчинення злочину, а деревне вугілля є майном, яке одержане ним внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, розвязуючи питання про долю несправного саморобного міні бага (трактора) та 76,84 складометра деревини різних порід, суд доходить до висновку про необхідність повернення цього майна обвинуваченому ОСОБА_4 з наступних підстав.

Так, це майно вилучене органом досудового розслідування під час слідчої дії - огляду місця події 14.02.2025, який проведений на указаних вище земельних ділянках та надалі постановою слідчого від 14.02.2025 приєднані до справи як речові докази.

Своєю чергою обвинувачений та його захисник клопотали про повернення указаного вище майна та надали документи, які підтверджують законність набуття 76,84 складометра деревини різних порід, а саме товарно-транспортні накладні СЛСПС "Лісовик" ХПА № 030628 від 05.11.2024; ХПА № 011892 від 04.10.2024, ХПА № 030483 від 09.08.2024; ХПА № 011798 від 30.07.2024; ХПА № 030764 від 01.02.2025.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що це майно має бути конфісковано в дохід держави з підстав, передбачених ст. 100 КПК України, стороною обвинувачення не надано.

За таких обставин суд доходить до висновку про необхідність повернення обвинуваченому цього майна.

Також 5 об`єднаних проб ґрунту та 1 контрольну пробу ґрунту необхідно знищити.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався, підстави для його обрання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 373, 374, 376, 468-470, 472-476 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Укладену 14.04.2025 між прокурором Полонського відділу Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 1 ст. 246 КК України, затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у предявленому обвинуваченні за ч. 1 ст.239, ч. 1 ст. 246 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 239 КК України у виді штрафу в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять пять тисяч пятсот) грн;

- за ч. 1 ст. 246 КК України у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 1 ст.246 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити йому покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду з покладенням обовязків:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання або роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ч. 1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішити долю речових доказів, визнаних такими на підставі постанови старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Шепетівського районного управління ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 від 14.02.2025, а саме:

- 4 (чотири) піролізних печі для випалювання деревного вугілля, деревне вугілля в мішках обємом 7,2 м3, 65 (шістдесят пять) мішків деревного вугілля - конфіскувати в дохід держави;

- 1 (один) несправний саморобний міні баг (трактор), 76,84 складометрів деревини різних порід - повернути ОСОБА_4 ;

- 5 (пять) обєднаних проб грунту та 1 (одну) контрольну пробу грунту - знищити.

Арешт, накладений ухвалою судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.02.2025 скасувати.

Цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід відносно обвинуваченої особи у цьому кримінальному провадженні не обирався, процесуальні витати у справі відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, та обмежень, визначених у ч. 2 ст. 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Полонський районний суд до Хмельницького апеляційного суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_7