Справа № 296/8862/25
У Х В А Л А

Іменем України

про застосування запобіжного заходу

13 серпня 2025 рокум. Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі слідчого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , поданого в межах кримінального провадження № 0001388 від 11.08.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обгрунтовано тим, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із ОСОБА_8 , та її малолітньою донькою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з липня 2024 проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Так в період часу з 23 липня по 04 серпня 2025 року, точних дат та часу в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на порушення статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування малолітньої ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , у точно не встановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше 04.08.2025, порушуючи загальноприйняті норми моралі та поведінки в суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання неодноразово, перебуваючи у приміщенні кімнати житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в нічний час доби, будучи співмешканцем матері малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи та розуміючи, що остання є малолітньою, використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка внаслідок малолітства не розуміла характер та значення вчинених з нею дій зі сторони вітчима, застосовуючи фізичне та психологічне насильство відносно малолітньої, вчинив дії сексуального характеру, а саме вагінально проник у тіло малолітньої ОСОБА_9 , з використанням своїх геніталій (статевого члена) та пальців руки, таким чином зґвалтував останню.

Своїми умисними діями, які виразились у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України 12.08.2025 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 152 КК України: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Іванівка, Житомирського району, Житомирської області, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , ВЧ НОМЕР_1 та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, просили застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін, та дослідивши надані матеріали, встановив наступне.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Житомирський області здійснюється досудове розслідування матеріалів кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001388 від 11.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

12.08.2025 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 152 КК України: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Іванівка, Житомирського району, Житомирської області, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , ВЧ НОМЕР_1 та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.08.2025;

- протоколом обшуку від 11.08.2025 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_9 від 11.08.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 11.08.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 11.08.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 12.08.2025;

- протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису від 11.08.2025;

- протоколом оглядом предметів від 11.08.2025;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 12.08.2025 року.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(с) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 36). Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v. Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).

Обставини, які дають підстави для обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_5 вказаного вище кримінального правопорушення підтверджуються зібраними у провадженні доказами.

Крім того, слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні вказали на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3, 4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме громадянин ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує; ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень.

При цьому слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі Ілійков проти Болгарії №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Зазначені вище обставини обумовлюють наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення на думку сторони обвинувачення, з чим слідчий суддя погоджується.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення посилається на неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу з огляду на наявність високого ступеню встановлених ризиків.

Слідчий суддя зазначає, що метою застосування запобіжного заходу, в тому числі й такого виняткового, як тримання під вартою, відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім того, при виборі між кількома запобіжними заходами, потрібно перевірити чи можуть більш м`які запобіжні заходи, запобігти ризикам, існування яких доведено прокурором.

Отже, слідчим суддею встановлено наявність виключної правової підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, за умови доведеності факту неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , особу підозрюваного, характер вчинення злочину, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість високого ступеня ймовірності позапроцесуальних дій підозрюваного, спрямованих на ухилення від органу досудового розслідування чи суду та незаконного впливу на свідків.

Сукупність вказаних обставин на переконання слідчого судді не дає підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який просить застосувати орган досудового розслідування - тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує також вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

За викладених встановлених слідчим суддею обставин, враховуючи, що підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не вбачається, та що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, суд оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_5 та визнає за реальну небезпеку можливість ухилення від слідства та суду, впливу на свідків у разі застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який просить застосувати орган досудового розслідування. Адже, на переконання слідчого судді, саме такий запобіжний захід, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та в повній мірі забезпечить запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, тому слідчий суддя приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам та наявні достатні правові підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 206, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави, а саме до 09 жовтня 2025 року 18 год. 11 хв.

Визначити строк дії ухвали до 09 жовтня 2025 року 18 год. 11 хв.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 11 серпня 2025 18 год. 11 хв.

Контроль за виконанням ухвали покласти на СУ ГУНП в Житомирській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1