Справа № 308/5174/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

встановив:

11.04.2025 до слідчого судді з вищевказаним клопотанням звернувся адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 .

Клопотання мотивує тим, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №60000424, відомості про яке 08 вересня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом

дорожньо- транспортної пригоди, яка мала місце 8.09.2024 приблизно о 13.20 год. на автодорозі М-06 сполученням «Київ - Чоп» на 704 км. + 700 м., неподалік від АЗС «Маркет», де відбулась ДТП за участю автомобіля «Toyota Hilux», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , мотоцикла марки «BMW R1200GS», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 та мотоцикла марки «Honda NT1 100D», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 . В результаті ДТПІ водії

мотоциклів отримали травми різного ступеня тяжкості, а транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень.

Зважаючи на те, що під час руху автомобілем автомобіль «Tоуота Hilux», номерний знак НОМЕР_1 його водій Діхтяр ОСОБА_4 мала при собі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та посвідчення водія відповідної категорії, тому вона є законним володільцем та користувачем автомобіля «Toyota Hilux», номерний знак НОМЕР_1 .

08 вересня 2024 року в ході огляду місця пригоди вказані транспортні засобі: автомобіль «Toyota Hilux», номерний знак НОМЕР_1 вилучений з місця ДТП, та постановою слідчого від 09 вересня 2024 визнаний речовим доказом.

02 жовтня 2024 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайоного суду

Закарпатської області у справі № 308/15184/24 на автомобіль «Toyota Hilux», номерний

знак НОМЕР_5 накладений арешт, так як вказане майно відповідає критерієм, зазначених у ст. 98 КПК України, а також з метою збереження та забезпечення подальшого проведення судових експертиз.

Розгляд клопотання про арешт тимчасово вилученого майна розглядався без участі власника та володільця майна.

Однією із підстав для скасування арешту в порядку абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України є те, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Потреба у арешті обгрунтовується тим, що існує потреба у проведенні судових експертиз. Законний володілець автомобіля «Toyota Hilux», номерний знак НОМЕР_1

ОСОБА_4 має статус особи, щодо майна якої вирішується питання

про арешт.

Зважаючи на ту обставину, що автомобіль «Toyota Hilux», номерний знак

НОМЕР_1 протягом більше як 7 місяців перебуває у розпорядження слідчих органів, тому приходжу до висновку, усі необхідні судові експертизи з автомобілем призначені та проведенні.

11 березня 2025 року з метою отримання інформації про те, чи проведенні з автомобілем необхідні експертизи адвокатом ОСОБА_3 подавалося відповідне клопотання до слідчого органів, проте станом на дату подання даного клопотання відповідь не надійшла, інших способів отримати інформацію немає.

Зважаючи на те, що усі необхідні судові експертизи призначені та проведені, транспортний засіб оглянутий, в зв?язку з чим потреба подальшого обмеження права користування автомобілем відпала. До того ж, припинення дії такого обмеження ніяким чином не позначиться та не може позначитись на проведенні повного, всебічного та об?єктивного досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні

В судове засідання власник майна та його адвокат не з`явилися, подали клопотання про розгляд скасування арешту без їх участі.

Прокурор ОСОБА_7 , в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання без його участі, щодо скасування арешту заперечує, посилаючись на те що вказаний транспортний засіб є речовим доказом у кримінальному провадженні та на нього накладено арешт.

Вказаних захід забезпечення кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи ( ОСОБА_8 як учасника ДТП) та відповідають меті його застосування збереження транспортного засобу та всіх його елементів у незмінному стані.

У кримінальному провадженні досудове розслідування триває, на даний час не проведені всі необхідні слідчі та процесуальні дії, у тому числі всі необхідні судові експертизи.

Остаточне рішення не прийнято, встановлюються всі важливі обставини події та причини ДТП, наявність (відсутність) у діях учасників ДТП порушень ПДР та причинного зв`язку з наслідками, з метою встановлення наявності (відсутності) у їх діях складу кримінального правопорушення та прийняття законного остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що арешт майна з метою забезпечення збереження майна не обмежений його видами або колом осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, якщо таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а арешт накладений з метою їх збереження.

У відповідності до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

02 жовтня 2024 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайоного суду

Закарпатської області у справі № 308/15184/24 на автомобіль «Toyota Hilux», номерний

знак НОМЕР_5 накладений арешт, так як вказане майно відповідає критерієм, зазначених у ст. 98 КПК України, а також з метою збереження та забезпечення подальшого проведення судових експертиз.

Зазначено, що метою накладення арешту є збереження вказаного як речового доказу та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо.

Відповідно до абзац. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В розглядуваному клопотанні як на підставу для скасування арешту майна власник майна посилається на те, що з моменту арешту пройшов вже тривалий час та усі експертизи уже проведено.

Однак, слідчий суддя приходить до висновку дослідивши матеріали, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а тому скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може зашкодити подальшому проведенню досудового розслідування та судового розгляду справи по суті. При цьому обставини, які стали підставами для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, не змінилися, арешт накладено обґрунтовано, доказів того, що відпала потреба в арешті майна, чи такий арешт накладено необґрунтовано, не надано, слідчий суддя приймає до уваги той факт, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а також ще є необхідність проведення експертиз, а тому слідчий суддя приходить до переконання, що в задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, керуючись ст.ст. 169, 174, 376, 447, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1