Справа № 204/7274/24
Провадження № 1-кп/204/563/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_9 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000545 відомості про яке внесено до Єдиний державний реєстр досудових розслідувань 17 червня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Чечелівського районного суду міста Дніпра перебуває вищевказане кримінальне провадження.

До суду надійшло клопотання ОСОБА_8 , в якому вона просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 року, а саме на земельну ділянку номер :09:162:0049, площею 0,048 га, яка на праві власності належить ОСОБА_8 .

В обґрунтування свого клопотання ОСОБА_8 зазначила, що 19 січня 2024 року вона вирішила обдарувати ОСОБА_7 земельною ділянкою номер :09:162:0049, площею 0,048 га, він є двоюрідним братом її чоловіка ОСОБА_10 та вони підтримували тісні взаємовідносини. Однак 21 січня 2024 року на побутовій темі у них відбувся конфлікт з ОСОБА_7 , після якого він за його словами поїхав жити до смт. Покровське Дніпропетровської області до батьків, у зв`язку з чим вона його повідомила, що має намір розірвати договір дарування, на що він погодився того ж дня. Лише 29 січня 2024 року ОСОБА_7 приїхав у м. Дніпро та 30 січня 2024 року зранку вони змогли нотаріально посвідчити договір про розірвання договору дарування. Це сталося о 09 год. 45 хв., тобто до вручення підозри ОСОБА_7 . Дане майно, а саме земельну ділянку номер :09:162:0049, площею 0,048 га не було набуте кримінально протиправним шляхом, так як нею цю земельну ділянку було придбано ще 20 липня 2017 року за договором купівлі-продажу земельної ділянки номер :09:162:0012 площею 0,0932 га, яку в подальшому у 2023 році було поділено на дві частини, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами :09:162:0049 та :09:162:0048. Ця земельна ділянка номер :09:162:0049 не є предметом злочину і взагалі не має ніякого відношення до обвинуваченого ОСОБА_7 . На даний час потреби у арешті майна, яке належить на праві власності особі, яка ніяким чином не пов`язана з кримінальним провадженням, вичерпана та порушує її право, закріплене ст.41 Конституції України, а саме право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

В судовому засіданні ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_9 підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не заперечували проти задоволення клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання та вважав його передчасним.

Заслухавши учасників судового провадження та дослідивши матеріали, що додані до клопотання, суд дійшов висновку про задоволення клопотання про скасування арешту майна, з огляду на таке.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною другою цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина перша статті 174 КПК України передбачає, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №425491611 від 05.05.2025, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:162:0049, площею 0,048 га, зареєстровано за ОСОБА_8 .

Отже, із клопотанням про скасування арешту звернулася належна особа.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 року було накладено арешт на нерухоме майно у вигляді земельної ділянки із кадастровим номером :09:162:0049, площею 0,048 га, яка відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на праві приватної власності належить громадянці України ОСОБА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на час повідомлення про підозру 22.01.2024 року належало підозрюваному ОСОБА_7 .

Арешт накладено на підставі п.3 ч.2 ст.170 КПК України, а саме з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Зі змісту ухвали слідчого судді вбачається, що на момент повідомлення про підозру з 19.01.2024 року майно належало ОСОБА_7 , 30.01.2024 року розірвано договір дарування земельної ділянки, що свідчить про намагання ОСОБА_7 ухилитися від можливого покарання у виді конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Тобто предметом конфіскації майна може бути лише майно, що належить засудженому (підозрюваному, обвинуваченому) або юридичній особі, щодо якої здійснюється провадження.

Так, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.07.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстровим № 283, ОСОБА_12 передала у власність ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,0932 га, кадастровий номер :09:162:0012, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому було здійснено поділ земельної ділянки площею 0,0932 га, кадастровий номер :09:162:0012 на дві окремі земельні ділянки: площею 0,0452 га з кадастровим номером :09:162:0048 та площею 0,048 га з кадастровим номером :09:162:0049, власником яких є ОСОБА_8 , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав №356514938 та №356524925 від 30.11.2023.

З копії договору дарування земельної ділянки укладеного 19 січня 2024 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , та витягу з Державного реєстру речових прав №362476954 від 19.01.2024, вбачається, що ОСОБА_7 набув права власності на земельну ділянку площею 0,048 га з кадастровим номером :09:162:0049.

30 січня 2024 року договір дарування земельної ділянки, укладений між ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , предметом якого була земельна ділянка площею 0,048 га з кадастровим номером :09:162:0049, було розірвано.

Отже, на час постановлення ухвали про накладення арешту на земельну ділянку із кадастровим номером :09:162:0049, площею 0,048 га., даний об`єкт нерухомості перебував у власності ОСОБА_8 .

В свою чергу суд звертає увагу, що спростувати правомірності набуття ОСОБА_8 права власності на це майно можна тільки в один спосіб, шляхом пред`явлення позову про визнання недійсним відповідного правочину. Проте факт пред`явлення такого позову судом не встановлено.

ОСОБА_8 не має статусу підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої у кримінальному провадженні, що свідчить про відсутність обґрунтованих підстав для накладення арешту на належне їй майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Крім того, слід зауважити, що в даному випадку обмеження права власності власника майна, який не має статусу підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого у кримінальному провадженні шляхом накладення арешту на майно для забезпечення конфіскації майна, як виду покарання прямо порушує конституційне право на вільне володіння своїм майном, не відповідатиме принципу співмірності виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :09:162:0049, площею 0,048 га, накладено необґрунтовано, а тому, він підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-174, 369-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_8 задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 року на земельну ділянку з кадастровим номером :09:162:0049, площею 0,048 га, яка на праві власності належить ОСОБА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1