Справа 753/4846/25 Головуюча в суді 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/4359/2025 Доповідач в суді 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий),ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000269 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тараща Київської обл., українця, громадянина України, неодруженого, з повною вищою освітою, неофіційно працюючого механіком ФОП « ОСОБА_8 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 11.07.2016 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 5 ст. 27, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 10 років, з 11.07.2016 вважається таким, що відбув покарання повністю, засуджено:

- за ч. 2 ст. 355 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 років;

- за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці;

- за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяці;

на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, ОСОБА_7 остаточне покарання визначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 2 місяці;

вирішене питання про речові докази та судові витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , працюючи за усним договором на станції технічного обслуговування за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 169, 18 січня 2025 року, близько 09 год. 30 хв., прийшовши до СТО, де в той час перебував ОСОБА_9 , взявши з собою автомат «Калашникова» моделі «АК74Н» почав вимагати, щоб останній сплатив йому заробітну плату за виконану роботу. У подальшому, ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи елементарні правила поведінки, моральності, добропристойності, усвідомлюючи, що на території України запроваджений військовий стан, тримаючи у руках автомат «Калашникова», моделі «АК74Н», здійснив один постріл в стелю приміщення СТО.

Крім того, ОСОБА_7 , 18 січня 2025 року, приблизно о 15 год. 41 хв., перебуваючи у приміщенні СТО, з метою отримати від ОСОБА_9 грошових коштів за виконану роботу, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, утримуючи при собі автомат «Калашникова», з метою примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання, погрожував вбивством ОСОБА_9 , у разі не сплати грошових коштів, які він заробив, працюючи на вказаному СТО на посаді механіка. У свою чергу ОСОБА_9 , будучи наляканим та сприймаючи погрози вбивством як реальні, віддав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 1 900 грн 00 коп., після чого отримавши грошові кошти за відпрацьовані дні з місця ОСОБА_7 вчинення кримінального правопорушення зник.

Крім того, ОСОБА_7 , 18 січня 2025 року, у невстановлений час, придбав автомат, який є військовою нарізною вогнепальною зброєю, виготовленою промисловим способом та 26 патронів, які належать до боєприпасів та помістив вказаний автомат з боєприпасами до автомобіля «Volkswagen» «POLO», номерний знак НОМЕР_1 , який перебував у його користуванні та перевіз його за адресою: м. Київ, вул. Харківське Шосе, 169, де став незаконно зберігати без передбаченого законом дозволу, з метою вчинення хуліганських дій.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через його суворість. У обгрунтування доводів скарги вказав на те, що під час розгляду справи він щиро розкаявся та просив призначити покарання, не пов`язане із позбавленням волі, оскільки відсутні обтяжуючі обставини та наявні пом`якшувальні обставини, передбачені ст. 66 КК України. Зазначив, що всупереч вимогам ст. 62 Конституції України суд вказав на те, що він був раніше судимий, однак вирок не набрав законної сили, оскільки був оскаржений, і рішення по справі не прийнято. Просив вирок змінити в частині призначеного покарання. Вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання у виді 3-х років і 2 місяці позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив вирок залишити без зміни;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченогопідлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції щодо обставин кримінального провадження, докази стосовно яких судом першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду не досліджувались і щодо яких не надійшло апеляційних скарг, апеляційним судом не перевірялися. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги відповідно до положень ч.2 ст.404 КПК України колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого в частині неправомірного зазначення у вступній частині вироку про його попередню судимість то вони, на думку колегії суддів є обґрунтованими. Так, вступній частині вироку, а саме в анкетних відомостях про обвинуваченого, зазначено, що він раніше засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.07.2016 за ч. 5 ст. 27, п. 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 1 ст. 263 КК України з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком 10 років, а також що з 11.07.2016 він вважається таким, що відбув покарання повністю. Так, як встановлено у ході апеляційного розгляду, вказане кримінальне провадження перебуває на розгляді у Київському апеляційному суді і рішення по ній не прийнято, а отже обвинувачений не може вважатися раніше судимим і не може бути визнаним таким, що відбув покарання.

Відповідно до ч.2 ст. 43 КПК України, засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

Однак у даному випадку, оскільки рішення місцевого суду оскаржене і перебуває на розгляді у суді апеляційної інстанції, воно не набрало законної сили, і відповідно особа має вважатися такою, що не засуджена.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині призначення ОСОБА_7 надмірно суворого покарання, то вони не ґрунтуються на зібраних у кримінальному провадженні доказах.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обставини, на які послався обвинувачений у апеляційній скарзі судом першої інстанції при вирішенні питання про покарання було враховано із належною повнотою.

Відповідно до частин першої та другої ст. 65 КК України покарання призначається у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, указані вимоги закону було дотримано в повному обсязі.

Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання судом було враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема, місцевий суд врахував дані про особу обвинуваченого, який негативних характеристик не має, неофіційно працював, на спеціальних обліках не перебуває. У якості обставини, що пом`якшувала покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений самостійно та добровільно вказав на конкретні обставини вчиненого, і саме вказана позиція обвинуваченого забезпечила виконання таких завдань кримінального провадження як швидке, повне та неупереджене розслідування і судовий розгляд. Обставин, що обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

Тобто суд, призначаючи покарання обвинуваченому врахував всі обставини на які звернув увагу обвинувачений у поданій апеляційній скарзі, дав їм належну оцінку та призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідно до санкцій статей.

При цьому, суддя місцевого суду дійшов обґрунтованого висновку про те, що виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень не можливе без ізоляції від суспільства.

Із указаними висновками колегія суддів погоджується повною мірою.

Апеляційна скарга обвинуваченого не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом вироку.

На думку колегії суддів, вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає як тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, так і особі обвинуваченого. Призначене обвинуваченому покарання, як за кожне кримінальне правопорушення окремо, так і остаточне покарання за їх сукупністю у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 2 місяці є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів за результатами апеляційного розгляду приходить до переконання про те, що призначене обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 2 місяці є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування до цього покарання положень ст. 75 КК України колегія суддів не знаходить.

У зв`язку із викладеним колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково, вирок Дарницького районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 змінити, шляхом приведення його у відповідність до вимог закону.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити із вступної частини вироку відомості про судимість ОСОБА_7 за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.07.2016.

У решті вирок Дарницького районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 у той же строк із моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ

___________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4