ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/9743/25

Провадження № 11-кп/820/556/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2025 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.297 ч.1, ст. 345 ч.2 КК України,-

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2025 року за результатами розгляду клопотання прокурора, неповнолітньому ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.297 ч.1, ст. 345 ч.2 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 18 серпня 2025 року включно.

Мотивуючи своєрішення суд послався на наявність ризиків, які визначені у ст.177 КПК України, та продовжують існувати, тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а також те, що йому інкримінується вчинення кримінального правопорушення в період іспитового строку визначеного вироком суду Рівненського районного суду від 22.02.2024 року. Разом з цим, обвинувачений ОСОБА_7 попередньо допускав порушення обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою на період судового розгляду.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказане рішення захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою негайно звільнити з-під варти неповнолітнього ОСОБА_7 та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Стверджує, що оскаржувана ухвала суду є помилковою, необгрунтованою, невмотивованою та такою, що не відповідає вимогам Закону, а саме положенням глави 38КПК України, щодо загальних правил кримінального провадження відносно неповнолітніх, а також порушенням вимог п.п.1,4 ст.5 Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»),рішення ЄСПЛ від 27.11.2008 у справі «Соловей і Зозуля проти України»).

Сторона захисту зазначає, що копія клопотання про продовження строків тримання під вартою, як і клопотання про обрання запобіжного заходу, згідно приписів ст. 184 ч. 2 КПК України надається підозрюваному, законному представнику, а також захиснику не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання, що не було зроблено, та не надано час для його детального вивчення та узгодження правової позиції з підзахисним, про що захисником було повідомлено суд під час своєї промови в судовому засіданні.

Окрім того, продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неповнолітньому, згідно ухвали суду від 30.06.2025 року, є незаконним, тому що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до неповнолітнього обвинуваченого та його дія може бути продовжена лише в разі якщо неповнолітній підозрюваний скоїв тяжке або особливо тяжке кримінальне правопорушення, та ще і крім цього за умови, коли застосування іншого запобіжного заходу не може запобігти ризикам зазначенням у ст. 177 КПК України.

На переконання сторони захисту, підстави для застосування та продовження відносно неповнолітнього ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час відсутні, враховуючи те, що він є особою молодого віку, неповнолітнім, утримується під вартою по кримінальному провадженню за ст. 345 ч.2 КК України, що згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, провину у якому визнає в повному обсязі, та за яке в разі доведення його вини загрожує покарання до 5 років позбавлення волі.

Вказане свідчить про незаконність ухвали суду, а тому вона підлягає скасуванню.

Узагальнені позиції учасників апеляційного перегляду провадження.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 , його законний представник ОСОБА_8 тазахисник ОСОБА_6 підтримали подану апеляційну скаргу. Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисту.

Заслухавши суддю доповідача, учасників апеляційного перегляду провадження, вивчивши матеріали виділеного провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду з посиланням на норми кримінального та процесуального закону.

Відповідно до ст. 331 ч. 1, ч. 2 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ст. 331 ч. 3 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 ч. 2 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положеннями ст. 183 ч. 1 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строки тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . М суд виходив з того, що ризики, які були доведені прокурором в суді при обранні обвинуваченому йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суттєво не зменшились. Останній не навчається та офіційно не працевлаштований, раніше судимий, йому інкримінується вчинення кримінального правопорушення в період іспитового строку визначеного вироком суду Рівненського районного суду від 22.02.2024 року; попередньо обвинувачений допускав порушення обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що стало підставою для зміни йому запобіжного заходу. При цьому, ОСОБА_7 обвинувачується також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.297 ч.1 КК України, яке відповідно до обвинувального акту вчинене 22.03.2025 року, тобто в період дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами засхиту колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з положеннями ст. 492 ч.2 КК України, затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу. Отже, процесуальним законом для застосування до неповнолітньої особи найсуворішого запобіжного заходу імперативно передбачені дві умови - тяжкість злочину за ст. 12 КК України у якому вона підозрюється чи обвинувачується та ризики у її поведінці згідно ст. 177 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні нетяжких злочинів, зокрема санкція ст. 297 ч.1 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк; санкція ст. 345 ч. 2 КК України - покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосований неповнолітньому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є таким, що не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону, тому вважає за необхідне замінити його на цілодобовий домашній арешт. Колегія судів виходить з того, що неповнолітній ОСОБА_7 має постійне місце проживання у АДРЕСА_1 де мешкає з матір`ю.

Встановлені судом ризики в поведінці обвинуваченого, передбачені ст.177 КПК України схильність до вчинення кримінальних правопорушень, порушення процесуальних обов`язків, зважаючи на спеціальні імперативні положення ст.492 ч.2 КК України навіть у такому випадку не дають змоги обрати неповнолітньому найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що адекватним та ефективним механізмом у даному провадженні буде запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст.194 ч.5 КПК України, який зможе забезпечити виконання ним процесуальних рішень та забезпечить належну поведінку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 405,407,409,492 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2025 року, якою строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 28 серпня 2025 року включно, скасувати.

Клопотання прокурора окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши залишати житло цілодобово, по 28 серпня 2025 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст.194 ч.5 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим у цьому кримінальному провадженні;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3