ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7890/25 Номер провадження 11-сс/814/501/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участі

скаржниці ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції )

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Полтаві матеріали провадження за апеляційною скаргою скаржниці ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 30 травня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових (уповноважених) осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою №к3108/п25 від 22.05.2025 року.

В обґрунтування мотивів ухваленого рішення слідчий суддя вказав на те, що заява ОСОБА_6 від 22.05.2025 не містить відомостей про суспільно-небезпечні діяння, які б могли бути кваліфіковані як кримінальне правопорушення, не розкрито обставин події, тобто фабули кримінального правопорушення, а міститься лише виклад незгоди із прийнятими суддею процесуальними рішеннями.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 30.05.2025, та зобов`язати ТУ ДБР, розташоване в м.Полтава внести відомості про злочин до ЄРДР за заявою від 22.05.2025 за ст.ст. 365, 364, 397, 382 КК України. Витребувати з ТУ ДБР, розташованого в м.Полтава матеріали ЖЕО №к3108/п25 від 22.05.2025 за заявою ОСОБА_6 в порядку ст.214 КПК України.

Вказує, що слідчий суддя в ході розгляду справи не повідомила її, як заявника, про її права та обов`язки, відповідно до ч.2 ст. 306 КПК України.

Також слідчий суддя не надала можливості ознайомитися із запереченнями слідчого ТУ ДБР розташованого у м.Полтава, тим самим позбавила можливості надати аргументи та порушили її процесуальні права.

Зазначає, що норма права викладена у ст. 214 КПК України є імперативною, тому відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Прокурор будучи повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду у призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив і клопотань про відкладення розгляду не подавав.

Тому апеляційний суд, враховуючи, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, неявка прокурора при апеляційному перегляді поданої апеляційної скарги не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, вислухавши скаржницю ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40, ч. 4 ст. 40-1 КПК України прокурор, слідчий та дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що можуть свідчити про ознаки певного кримінального правопорушення, то є підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про кримінальне правопорушення, і тільки такі заяви і повідомлення повинні вноситись до ЄРДР за відповідною правовою кваліфікацією. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Таким чином, у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

ККС ВС у постанові від 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18 наголосив, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв, визначеним кримінальним законом.

Системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (правова позиція, викладена у постанові ККС ВС від 20 квітня 2023 року у справі №373/18/23).

Як убачається із матеріалів провадження, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, у м. Полтава, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою від 22.05.2025.

У своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зазначила про вчинення суддею Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу ОСОБА_7 кримінального правопорушення, оскільки нею в цивільній справі прийнято процесуальне рішення про недопуск ОСОБА_6 , як представника у цій справі.

Як убачається з матеріалів провадження, заява ОСОБА_6 була предметом перевірки працівників органу досудового розслідування, та надано відповідь про відсутність ознак правопорушення.

Положеннями статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що, здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Незгода з рішенням судді сама по собі не може вказувати на наявність в її діях ознак злочину.

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в порядку, визначеному процесуальним законом.

Постановлення суддею певних судових рішень із дотриманням процедури, визначеної ЦПК України, з яким не погоджується скаржниця, не може автоматично свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що заява ОСОБА_6 не містить об`єктивних даних про вчинення вказаним суддею будь-яких кримінальних правопорушень, оскільки за своїм змістом і суттю ця заява є висловленням незгоди із процесуальним рішенням судді у конкретній судовій справі за процедурою цивільного судочинства, отже не є повідомленням про кримінальні правопорушення, що в свою чергу, на переконання суду, дозволяє зробити висновок про відсутність правової підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії за такою заявою щодо початку досудового розслідування кримінального провадження відповідно до положень статті 214 КПК України та внесенню відомостей в ЄРДР.

За своїм змістом заява ОСОБА_6 є лише висловленням незгоди із процесуальними діями судді у конкретній судовій справі за процедурою цивільного судочинства.

Більше того, у разі незгоди скаржниці з прийнятим рішенням по справі та порушенням її прав у цивільній справі, остання не позбавлена можливості звернутися до суду апеляційної інстанції з відповідною апеляційної скаргою.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність у скарзі ОСОБА_6 об`єктивних даних, які свідчать про ознаки зазначених нею кримінальних правопорушень.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що перевірка заяви про кримінальне правопорушення повинна здійснюватися у кримінальному провадженні після внесення відомостей до ЄРДР, то колегія суддів зауважує, що не будь-яка заява про вчинене кримінальне правопорушення виключно з огляду на її назву набуває статусу цього документа і її подання до правоохоронного органу не тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу скаржниці ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 30 травня 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_8

ОСОБА_4