Справа № 307/921/25
Провадження №1-кп/307/58/25
ТЯЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Закарпатської області
У Х В А Л А

11 серпня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 , з сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду в місті Тячів, кримінальне провадження № 0000561 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свалява Закарпатської області,жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працює, судимості не має,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.2 ст. 286, ч.2 ст.353, ч.2 ст.342 КК України, та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Перечин Закарпатської області, жителя АДРЕСА_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працює, судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

в провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.2 ст. 286, ч.2 ст.353, ч.2 ст.342 КК України, та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Згідно обвинувального акту, відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24 лютого 2022 року, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, 24 лютого 2022 року указом Президента України № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (із змінами та доповненнями на час вчинення кримінальних правопорушень), на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України "Про правовий режим воєнного стану", передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Натомість, у ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 14 грудня 2024 року, виник злочинний умисел на протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та усуненням перешкод.

Водночас, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що з 24 лютого 2022 року, у відповідності до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено режим воєнного стану, на період дії якого чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", за попередньою змовою із невстановленими на даний час особами організували протиправний механізм незаконного переправлення військовозобов`язаних громадян України, що підлягають призову на військову службу через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, шляхом сприяння в його вчиненні порадами, вказівками та усуненням перешкод за наступних обставин.

В грудні 2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 14 грудня 2024 року, ОСОБА_4 , за попередньою змовою із ОСОБА_6 та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, домовились про спільне вчинення незаконного переправлення громадян ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , через державний кордон України, поза межами пунктів пропуску до Румунії.

На виконання попередньої злочинної домовленості щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, 16 грудня 2024 року, приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і те, що громадянин ОСОБА_8 має намір незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску, знаходячись навпроти початкової школи №6 в м. Ужгороді, по вул. Одеській, отримав від останнього 12 000 доларів США за сприяння в організації незаконного перетину державного кордону.

Надалі, 18 грудня 2024 року, не пізніше 06 год. 30 хв., ОСОБА_6 , за допомогою мобільного додатку "Ватцап", зателефонував до ОСОБА_4 , з яким домовились про місце передачі ОСОБА_8 , а саме на АЗС "Окко", розташованій в м. Мукачево, біля ринку "Гід". Також, в цей час, ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_11 , який не був обізнаний про протиправні дії ОСОБА_6 , попросив приїхати його до місця тимчасового перебування ОСОБА_8 , а саме до початкової школи №6 в м. Ужгороді, по вул. Одеській, для подальшого перевезення останнього до міста Мукачева.

В подальшому, 18 грудня 2024 року, приблизно о 06 год. 50 хв., ОСОБА_11 , не будучи обізнаним про злочинні дії ОСОБА_6 , на прохання останнього, на автомобілі марки "Кіа", номерний знак НОМЕР_1 , прибув до вищевказаної адреси в м. Ужгород, звідки забрав ОСОБА_8 і повіз на АЗС "Окко", неподалік ринку "Гід", в місто Мукачево.

Після цього, за попередньою домовленістю із ОСОБА_6 , 18 грудня 2024 року, приблизно о 09 год. 15 хв., ОСОБА_4 , керуючи мікроавтобусом марки "Фольксваген Транспортер",номерний знак НОМЕР_2 (із позначенням інкасаторського автомобіля), приїхав до АЗС "Окко", за адресою: Закарпатська область, м. Мукачево, вулиця Томаша Масарика, б/н, де вже очікував громадянин ОСОБА_8 . Після чого, помістивши ОСОБА_8 в багажне відділення вказаного автомобіля, продовжили рух в напрямку м. Рахів Закарпатської області.

Проїхавши невеликий період часу ОСОБА_4 зупинився у невстановленому на даний час місці, де на нього вже очікували ОСОБА_9 та ОСОБА_10 разом із невстановленою на даний час особою, яка доставила їх до вказаного місця.

Надалі, за вказівкою ОСОБА_4 , вказані вище громадяни пересіли до мікроавтобуса марки "Фольксваген Транспортер", номерний знак НОМЕР_2 (із позначенням інкасаторського автомобіля), при цьому ОСОБА_4 , з метою безперешкодного проїзду прикордонних контрольно-пропускних пунктів (КРП ДПСУ), наліпив на куртку, в яку був одягнений, шеврони працівника поліції, а невстановлена на даний час особа помістила в багажне відділення даного автомобіля засоби для безпечного переходу річки, а саме, чотири гідрокостюми марки "LEGEND" та три гідрожилети марки "KOLIBRI".

Після цього, ОСОБА_4 , не маючи ніякого відношення до працівників правоохоронних органів, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, сів за кермо мікроавтобуса марки "Фольксваген Транспортер", номерний знак НОМЕР_2 (із позначенням інкасаторського автомобіля) та попрямував в напрямку м. Рахів Рахівського району, до лінії державного кордону України та Румунії, для майбутнього незаконного переправлення через державний кордон громадян ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Однак, 18 грудня 2024 року, о 11 год. 10 хв., рухаючись по автодорозі міждержавного значення Мукачево-Роготин-Львів Н09, на околиці с. Нижня Апша, Тячівського району, в районі 279 прикордонного знаку, за географічними координатами 47.9953644, 23.7982511, а саме в напрямку м. Рахів, під`їхав до наявного там контрольованого посту (КРП ДПСУ) та зупинився у кінці черги автомобілів, які проходили перевірку документів у прикордонній зоні та виконали вимоги знаку "Стоп". Після чого, простоявши у черзі 10-15 секунд, ОСОБА_4 виїхав вліво із загальної черги та почав рух в бік контрольованого посту по зустрічній смузі.

В цей час працівник прикордонної служби, а саме начальник третьої групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (типу Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (типу Б) НОМЕР_3 прикордонного загону ДПС України лейтенант ОСОБА_12 , який згідно наказу на охорону державного кордону України та відповідно до своєї посадової інструкції ніс службу на даному пості разом із інспектором прикордонної служби 1 категорії відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (тип Б), головним сержантом ОСОБА_13 та військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 національної гвардії України, солдатом ОСОБА_14 , помітив, що автомобіль білого кольору "Фольксваген Транспортер", номерний знак НОМЕР_2 (із позначенням інкасаторського автомобіля), виїхав із загальної черги та почав рух в його сторону. В цей час, з метою зупинки даного транспортного засобу, лейтенант ОСОБА_12 розпочав розтягувати спеціальний засіб для примусового зупинення транспортного засобу по лінії руху вказаного автомобіля. ОСОБА_4 , побачивши, що працівник прикордонної служби розтягує спеціальний засіб для примусової зупинки, усвідомлюючи свої протиправні дії, під`їхавши поближче, здійснив маневр для перестройки в правий ряд, де зупинився на 3-5 секунд. ОСОБА_12 , розуміючи, що він не встигає розтягнути вказаний спеціальний засіб для примусового зупинення транспортних засобів, почав виконувати вказівні рухи для зупинки транспортного засобу, чим вказував водієві даного автомобіля про необхідність зупинитись. Але ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом даного автомобіля, усвідомлюючи, що його протиправні дії спрямованні на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку за кордон можуть бути викритті та маючи у своєму розпорядженні спеціальний жетон працівника поліції №0071887, показав його працівнику прикордонної служби ОСОБА_12 , який виконував свої службові обов`язки, шляхом піднесення його до лобового скла автомобіля. ОСОБА_12 , побачивши спеціальний жетон працівника поліції, продовжив свій рух у бік даного автомобіля з метою встановлення всіх обставин та проведення належної перевірки документів. Але ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій продовжив рух в напрямку м. Рахів, під час чого зачепив праве плече ОСОБА_12 боковим склом автомобіля та лівим колесом автомобіля переїхав обидві ноги останнього та продовжив рух.

В подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи у злочинній змові із ОСОБА_6 та іншими невстановленими на даний час органом досудового розслідування особами, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність, продовжуючи рух, з метою уникнення свого зупинення працівниками прикордонної служби, близько 11 год. 29 хв., виїхав за межі проїзної частини дороги, а саме на ліве узбіччя, де зіткнувся передньою частиною автомобіля із стовпом ліній електропередач "№185", навпроти будинку №23, що розташований в с. Нижня Апша, по вул. Фізкультурна, Тячівського району, де в ході поверхневої перевірки транспортного засобу працівниками прикордонної служби та працівниками поліції були виявлені громадяни ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Крім цього, ОСОБА_4 , 18 грудня 2024 року, близько 11 год. 29 хв., керуючи автомобілем марки Volkswagen Transporter, номерний знак румунської реєстрації НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 (під час вчинення кримінального правопорушення був наявний номерний знак НОМЕР_2 ), їдучи по вул. Фізкультурній, у напрямку вул. Садова, в с. Нижня Апша, проїжджаючи повз будинок №23, з метою уникнення кримінальної відповідальності, не зупинившись на вимогу працівників прикордонної служби, маючи об`єктивну можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, перевищив безпечну швидкість руху, яка на даній ділянці дороги при даних дорожніх умовах та дорожній обстановці складає 41 км/год., що призвело до заносу автомобіля і втрати ним керованості, у зв`язку з чим допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїжджої частини дороги, на ліве узбіччя по ходу свого руху, де даний транспортний засіб своєю передньою частиною зіткнувся із бетонним стовпом електроопори №185, внаслідок чого пасажир вказаного транспортного засобу ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження та був доставлений на лікування до Тячівської районної лікарні.

Своїми діями ОСОБА_4 , грубо порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 "б", 12.1, 12.4, 12.9 та 1.10 (в частині тлумачення поняття "безпечна швидкість", "дорожні умови", проїзна частина) Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.5. "Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків";

п. 2.3 "Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі";

п. 12.1 "Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним";

п. 12.4 "У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.";

п. 12.9 "Водієві забороняється":

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31";

п. 1.10 "Терміни що наведені у цих Правилах, мають таке значення;

безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;

дорожні умови сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан;

проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів".

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому скроневої кістки справа з переходом на піраміду та основну пазуху, забою лівої скроневої долі головного мозку, субарахноїдального крововиливу зліва та полігемосинуситу, відкритої травми грудної клітки у вигляді переломів 3-11 ребер зліва, забою легень та лівобічного пневмотораксу, перфорації барабанної перетинки правого вуха, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так як являються небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення.

Невиконання водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.5, 2.3 "б", 12.1, 12.4, 12.9 та 1.10 (в частині тлумачення поняття "безпечна швидкість", "дорожні умови", проїзна частина) Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з послідуючими наслідками, а саме: отриманням ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.

Крім цього, ОСОБА_4 , 18 грудня 2024 року, о 11 год. 10 хв., будучи одягненим в одяг працівника поліції, маючи у своєму розпорядженні посвідчення працівника поліції ЗКП011472, видане на ім`я ОСОБА_4 , полковника поліції, старшого оперуповноваженого УСР в Закарпатській області та спеціальний жетон працівника поліції №0071887, при цьому чітко знаючи, що він не має ніякого відношення до працівників правоохоронних органів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи за кермом мікроавтобуса марки "Фольксваген Транспортер", номерний знак НОМЕР_2 (із позначенням інкасаторського автомобіля), прямуючи в напрямку м. Рахів Рахівського району, до лінії державного кордону України та Румунії, для майбутнього незаконного переправлення через державний кордон громадян ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , рухаючись по околиці с. Нижня Апша Тячівського району, в районі 279 прикордонного знаку, за географічними координатами 47.9953644, 23.7982511, а саме по автодорозі міждержавного значення Мукачево-Роготин-Львів Н09, в напрямку м. Рахів, під`їхав до контрольованого посту (КРП ДПСУ), де зупинився у кінці черги автомобілів, які проходили перевірку документів у прикордонній зоні та виконали вимоги знаку "Стоп". Після чого, простоявши у черзі 10-15 секунд, ОСОБА_4 розпочав рух, виїхавши вліво із загальної черги в бік контрольованого посту по зустрічній смузі.

В цей час працівник прикордонної служби, а саме начальник третьої групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (типу Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (типу Б) НОМЕР_3 прикордонного загону ДПС України лейтенант ОСОБА_12 , який згідно наказу на охорону державного кордону України та відповідно до своєї посадової інструкції ніс службу на даному пості разом із інспектором прикордонної служби 1 категорії відділені інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (тип Б), головним сержантом ОСОБА_13 та військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 національної гвардії України, солдатом ОСОБА_14 , помітив, що автомобіль білого кольору "Фольксваген Транспортер", номерний знак НОМЕР_2 (із позначенням інкасаторського автомобіля), вийшов із загальної черги та почав рух в його сторону, з метою зупинки даного транспортного засобу, лейтенант ОСОБА_12 розпочав розтягувати засіб для примусового зупинення транспортного засобу по лінії руху вказаного автомобіля. Але ОСОБА_4 , побачивши, що працівник прикордонної служби розтягує засіб для примусової зупинки, усвідомлюючи свої протиправні дії, під`їхавши поближче, здійснив маневр для перестройки в правий ряд, де зупинився на 3-5 секунд. В цей час ОСОБА_12 , розуміючи, що він не встигає розтягнути вказаний засіб для примусового зупинення транспортних засобів, почав виконувати вказівні рухи для зупинки транспортного засобу, чим вказував водієві даного автомобіля про необхідність зупинитись. Але ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом даного автомобіля, усвідомлюючи протиправність своїх дій, та знаючи, що він не являється працівником правоохоронного органу, а саме працівником національної поліції України та маючи у своєму розпорядженні спеціальний жетон працівника поліції №0071887, який видається кожному працівнику поліції та являється невід`ємною складовою посвідчення працівника поліції, показав його працівнику прикордонної служби ОСОБА_12 , шляхом піднесення до лобового скла автомобіля. ОСОБА_12 , помітивши спеціальний жетон працівника поліції та усвідомлюючи, що в даному автомобілі можуть знаходитись працівники національної поліції України продовжив свій рух у бік даного автомобіля з метою встановлення всіх обставин та проведення належної перевірки документів. Але ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій продовжив рух в напрямку м. Рахів.

Крім цього, ОСОБА_4 , 18 грудня 2024 року, о 11 год. 10 хв., будучи одягненим в одяг працівника поліції, маючи у своєму розпорядженні посвідчення працівника поліції ЗКП011472, видане на ім`я ОСОБА_4 , полковника поліції, старшого оперуповноваженого УСР в Закарпатській області та спеціальний жетон працівника поліції №0071887, при цьому чітко усвідомлюючи, що він не являється працівником національної поліції України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи за кермом мікроавтобуса марки "Фольксваген Транспортер", номерний знак НОМЕР_2 (із позначенням інкасаторського автомобіля), прямуючи в напрямку м. Рахів Рахівського району, до лінії державного кордону України та Румунії, для майбутнього незаконного переправлення через державний кордон громадян ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , рухаючись по околиці с. Нижня Апша Тячівського району, в районі 279 прикордонного знаку, за географічними координатами 47.9953644, 23.7982511, а саме по автодорозі міждержавного значення Мукачево-Роготин-Львів Н09, в напрямку м. Рахів, під`їхав до контрольованого посту (КРП ДПСУ), де зупинився у кінці черги автомобілів, які проходили перевірку документів у прикордонній зоні та виконали вимоги знаку "Стоп". Після чого, простоявши у черзі 10-15 секунд, ОСОБА_4 розпочав рух, виїхавши вліво із загальної черги, в бік контрольованого посту по зустрічній смузі.

В цей час працівник прикордонної служби, а саме начальник третьої групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (типу Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (типу Б) НОМЕР_3 прикордонного загону ДПС України лейтенант ОСОБА_12 , який згідно наказу на охорону державного кордону України та відповідно до своєї посадової інструкції ніс службу на даному пості разом із інспектором прикордонної служби 1 категорії відділені інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (тип Б), головним сержантом ОСОБА_13 та військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 національної гвардії України, солдатом ОСОБА_14 , помітив, що автомобіль білого кольору "Фольксваген Транспортер", НОМЕР_2 (із позначенням інкасаторського автомобіля), вийшов із загальної черги та почав рух в його сторону, з метою зупинки даного транспортного засобу, лейтенант ОСОБА_12 розпочав розтягувати засіб для примусового зупинення транспортного засобу по лінії руху вказаного автомобіля. Але ОСОБА_4 , побачивши, що працівник прикордонної служби розтягує засіб для примусової зупинки, усвідомлюючи свої протиправні дії, під`їхавши поближче, здійснив маневр для перестройки в правий ряд, де зупинився на 3-5 секунд. В цей час ОСОБА_12 , розуміючи, що він не встигає розтягнути вказаний засіб для примусового зупинення транспортних засобів, почав виконувати вказівні рухи для зупинки транспортного засобу, чим вказував водієві даного автомобіля про необхідність зупинитись, чим надавав йому законну вказівку. Але ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом даного автомобіля, усвідомлюючи протиправність своїх дій та необхідність зупинитись на законну вимогу працівника прикордонної служби, маючи у своєму розпорядженні спеціальний жетон працівника поліції №0071887, який видається кожному працівнику поліції та являється невід`ємною складовою посвідчення працівника поліції, показав його працівнику прикордонної служби ОСОБА_12 , шляхом піднесення до лобового скла автомобіля. ОСОБА_12 помітивши спеціальний жетон працівника поліції та усвідомлюючи, що в даному автомобілі можуть знаходитись працівники національної поліції України продовжив свій рух у бік даного автомобіля, показуючи про необхідність зупинитись для встановлення всіх обставин та проведення належної перевірки документів. Але ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, не виконав законну вимогу працівника прикордонної служби, продовжив рух в напрямку м. Рахів, під час чого зачепив праве плече ОСОБА_12 та лівим колесом автомобіля переїхав обидві ноги останнього та продовжив рух.

Крім цього, ОСОБА_4 , маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення працівника поліції, відповідно до якого він являється полковником поліції, старшим оперуповноваженим УСР в Закарпатській області, з метою привласнення владних повноважень, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, надав невстановленій органом досудового розслідування особі установчі дані про себе, необхідні документи для виготовлення посвідчення працівника поліції, вище вказаною невідомою особою.

В подальшому ОСОБА_4 , в невстановлений органом досудового розслідуванням час та місці, але не пізніше 18 грудня 2024 року, отримав від невстановленої органом досудового розслідування особи, завідомо підроблений документ, а саме: посвідчення працівника поліції ЗКП011472, видане на ім`я ОСОБА_4 , полковника поліції, старшого оперуповноваженого УСР в Закарпатській області ДСР НП України.

При цьому ОСОБА_4 , згідно листів управління кадрового забезпечення ГУНП в Закарпатській області №32183-2024 від 25 грудня 2024 року та Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №76815-2024 від 25 грудня 2024 року працівником УСР в Закарпатській області ДСР НП України не являється та ніколи не являвся.Тим самим ОСОБА_4 , шляхом надання засобів, сприяв невідомій особі виготовити вказане вище посвідчення видане на його ім`я, в частині надання необхідних даних та матеріалів, щодо своєї особистості, зокрема установчі дані про особу.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, щодо кількох осіб, з корисливих мотив, за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, за ч. 2 ст. 353 КК України, тобто у самовільному присвоєнні владних повноважень пов`язане з використанням форменого одягу та службового посвідчення працівника правоохоронного органу, за ч. 2 ст. 342 КК України, тобто у здійсненні опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків та зач. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України, тобто у пособництві на підроблення документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, з метою його використання іншою особою.

Згідно обвинувального акту, відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24 лютого 2022 року, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, 24 лютого 2022 року указом Президента України № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (із змінами та доповненнями на час вчинення кримінальних правопорушень), на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України "Про правовий режим воєнного стану", передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Натомість, у ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 14 лютого 2024 року, виник злочинний умисел на протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та усуненням перешкод.

Водночас, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що з 24 лютого 2022 року, у відповідності до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено режим воєнного стану, на період дії якого чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", за попередньою змовою із невстановленими на даний час особами організували протиправний механізм незаконного переправлення військовозобов`язаних громадян України, що підлягають призову на військову службу через державний кордон України поза межами пунктів пропуску шляхом сприяння в його вчиненні порадами, вказівками та усуненням перешкод за наступних обставин.

ОСОБА_6 , в грудні 2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 14 грудня 2024 року, за попередньою змовою із ОСОБА_4 та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, у невстановленому досудовим розслідуванням місці домовились про спільне вчинення незаконного переправлення громадян ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України поза межами пунктів пропуску до Румунії.

На виконання попередньої злочинної домовленості щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, 16 грудня 2024 року, приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і те, що громадянин ОСОБА_8 має намір незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску, знаходячись навпроти початкової школи №6 в м. Ужгороді, по вул. Одеській, отримав від останнього 12000 доларів США за сприяння в організації незаконного перетину державного кордону.

Надалі ОСОБА_6 , 18 грудня 2024 року, не пізніше 06 год. 30 хв, за допомогою мобільного додатку "Ватцап", зателефонував до ОСОБА_4 , з яким домовились про місце передачі ОСОБА_8 , а саме на АЗС "Окко", розташованій в м. Мукачево, біля ринку "Гід". Також, в цей час, ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_11 , який не був обізнаний про протиправні дії ОСОБА_6 , попросив приїхати його до місця тимчасового перебування ОСОБА_8 , а саме до початкової школи №6 в м. Ужгороді, по вул. Одеській, для подальшого перевезення останнього до міста Мукачева.

В подальшому, 18 грудня 2024 року, приблизно о 06 год. 50 хв., ОСОБА_11 , не будучи обізнаним про злочинні дії ОСОБА_6 , на прохання останнього, на автомобілі марки "Кіа", номерний знак НОМЕР_1 , прибув до вищевказаної адреси в м. Ужгород, звідки забрав ОСОБА_8 і повіз на АЗС "Окко", неподалік ринку "Гід" в місто Мукачево.

Після цього, за попередньою домовленістю із ОСОБА_6 , 18 грудня 2024 року, приблизно о 09 год. 15 хв., ОСОБА_4 , керуючи мікроавтобусом марки "Фольксваген Транспортер", номерний знак НОМЕР_2 (із позначенням інкасаторського автомобіля), приїхав до АЗС "Окко", за адресою: Закарпатська область, м. Мукачево, вулиця Томаша Масарика, б/н, де вже очікував громадянин ОСОБА_8 . Після чого, помістивши ОСОБА_8 в багажне відділення вказаного автомобіля, продовжили рух в напрямку м. Рахів, Закарпатської області.

Проїхавши невеликий період часу ОСОБА_4 зупинився у невстановленому на даний час місці, де на нього вже очікували ОСОБА_9 та ОСОБА_10 разом із невстановленою на даний час особою, яка доставила їх до вказаного місця.

Надалі, за вказівкою ОСОБА_4 , вказані вище громадяни, пересіли до мікроавтобуса марки "Фольксваген Транспортер", номерний НОМЕР_7 (із позначенням інкасаторського автомобіля), при цьому ОСОБА_4 , з метою безперешкодного проїзду прикордонних контрольно-пропускних пунктів (КРП ДПСУ), наліпив на куртку, в якому був одягнений, шеврони працівника поліції, а невстановлена на даний час особа помістила в багажне відділення даного автомобіля засоби для безпечного переходу річки, а саме, чотири гідрокостюми марки "LEGEND" та три гідрожилети марки "KOLIBRI".

Після цього, ОСОБА_4 , не маючи ніякого відношення до працівників правоохоронних органів, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, сів за кермо мікроавтобуса марки "Фольксваген Транспортер", номерний знак НОМЕР_2 (із позначенням інкасаторського автомобіля) та попрямував в напрямку м. Рахів Рахівського району, до лінії державного кордону України та Румунії, для майбутнього незаконного переправлення через державний кордон громадян ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Однак, 18 грудня 2024 року, о 11 годині 10 хвилин, рухаючись по автодорозі міждержавного значення Мукачево-Роготин-Львів Н09, на околиці с. Нижня Апша Тячівського району, в районі 279 прикордонного знаку, за географічними координатами 47.9953644, 23.7982511, а саме в напрямку м. Рахів, під`їхав до наявного там контрольованого посту (КРП ДПСУ) та зупинився у кінці черги автомобілів, які проходили перевірку документів у прикордонній зоні та виконали вимоги знаку "Стоп". Після чого, простоявши у черзі 10-15 секунд, ОСОБА_4 виїхав вліво із загальної черги та почав рух в бік контрольованого посту по зустрічній смузі.

В цей час працівник прикордонної служби, а саме начальник третьої групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (типу Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (типу Б) НОМЕР_3 прикордонного загону ДПС України лейтенант ОСОБА_12 , який згідно наказу на охорону державного кордону України та відповідно до своєї посадової інструкції ніс службу на даному пості разом із інспектором прикордонної служби 1 категорії відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (тип Б), головним сержантом ОСОБА_13 та військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 національної гвардії України, солдатом ОСОБА_14 , помітив, що автомобіль білого кольору "Фольксваген Транспортер", номерний знак НОМЕР_2 (із позначенням інкасаторського автомобіля), вийшов із загальної черги та почав рух в його сторону. В цей час, з метою зупинки даного транспортного засобу, лейтенант ОСОБА_12 розпочав розтягувати спеціальний засіб для примусового зупинення транспортного засобу по лінії руху вказаного автомобіля. ОСОБА_4 побачивши, що працівник прикордонної служби розтягує спеціальний засіб для примусової зупинки, усвідомлюючи свої протиправні дії, під`їхавши поближче, здійснив маневр для перестройки в правий ряд, де зупинився на 3-5 секунд. ОСОБА_12 розуміючи, що він не встигає розтягнути вказаний спеціальний засіб для примусового зупинення транспортних засобів, почав виконувати вказівні рухи для зупинки транспортного засобу, чим вказував водієві даного автомобіля про необхідність зупинитись. Але ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом даного автомобіля, усвідомлюючи що його протиправні дії спрямованні на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку за кордон можуть бути викритті та маючи у своєму розпорядженні спеціальний жетон працівника поліції №0071887, показав його працівнику прикордонної служби ОСОБА_12 , який виконував свої службові обов`язки, шляхом піднесення його до лобового скла автомобіля. ОСОБА_12 побачивши спеціальний жетон працівника поліції продовжив свій рух у бік даного автомобіля з метою встановлення всіх обставин та проведення належної перевірки документів. Але ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, продовжив рух в напрямку м. Рахів, під час чого зачепив праве плече ОСОБА_12 боковим склом автомобіля та лівим колесом автомобіля переїхав обидві ноги останнього та продовжив рух.

В подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи у злочинній змові із ОСОБА_6 та іншими невстановленими на даний час органом досудового розслідування особами, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність, продовжуючи рух, з метою уникнення свого зупинення працівниками прикордонної служби, близько 11 год. 29 хв., виїхав за межі проїзної частини дороги, а саме на ліве узбіччя, де зіткнувся передньою частиною автомобіля із стовпом ліній електропередач "№185", навпроти будинку АДРЕСА_4 , де в ході поверхневої перевірки транспортного засобу працівниками прикордонної служби та працівниками поліції були виявлені громадяни ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, щодо кількох осіб, з корисливих мотивів

У судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку дії покладених обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_4 , які встановлені йому ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2024 року (прибувати до прокурора або суду на їх першу вимогу; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну), та клопотанням про продовження строку дії покладених обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_6 , які встановлені йому ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2024 року (прибувати до прокурора або суду на їх першу вимогу; не залишати межі Закарпатської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну), оскільки ризики, якими керувався суд при обранні вказаних заходів не відпали та не припинили існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечували.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання в частині покладення обов`язків прибувати до прокурора та не залишати межі Закарпатської області без дозволу суду. Зазначили, що ОСОБА_6 займається підприємницькою діяльністю, і йому необхідно виїжджати за межі області.

Заслухавши думку учасників судового провадження, подані до суду клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 20 грудня 2024 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави в розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242 240 грн. 00 коп. та покладанням обов`язків, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, не залишати межі м. Ужгороду та Ужгородського району без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками та експертами у цьому кримінальному проваджені; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

20 грудня 2024 року ОСОБА_4 звільнено з УВП №9, у зв`язку з внесенням застави.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2025 року ОСОБА_4 продовжено строк дії обов`язків до 19 березня 2025 року, включно.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 20 грудня 2024 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави в розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242 240 грн. 00 коп. та покладанням обов`язків, а саме:прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, не залишати межі м. Ужгороду та Ужгородського району без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками та експертами у цьому кримінальному проваджені; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

23 грудня 2024 року ОСОБА_6 звільнено з УВП №9, у зв`язку з внесенням застави.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 лютого 2025 року ОСОБА_6 продовжено строк дії обов`язків до 19 березня 2025 року, включно.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 березня 2025 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 продовжено строк дії обов`язків до 19 травня 2025 року.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2025 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 продовжено строк дії обов`язків до 14 липня 2025 року.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 липня 2025 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 продовжено строк дії обов`язків до 14 вересня 2025 року

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року по справі "Харченко проти України" (Заява N 40107/02) питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" (980_009 ) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованих обвинуваченим правопорушень, на даний час існує ризики того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та підстав зміни раніше визначених обов`язків в судовому засіданні не встановлено.

Суд вважає доведеним, що на наданому етапі розгляду справи існують ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, що в свою чергу є підставою для продовження обвинуваченим строку дії обов`язків.

Характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

Частиною 6 ст. 194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Таким чином, КПК України визначено, що розгляд питання про продовження дії обов`язків здійснюється в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України для продовження строку тримання під вартою.

Суд вважає, що ризики, які визначились при обранні та продовженні запобіжного заходу обвинуваченим на теперішній час не зменшились та відповідні обов`язки, покладені на обвинувачених забезпечать їх належну процесуальну поведінку, можливість проведення необхідних процесуальних дій у кримінальному провадженні, спрямованих на завершення судового розгляду. А тому, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та необхідність його задоволення.

Однак, слід відмовити в клопотанні прокурора в частині покладення обов`язку на ОСОБА_6 не залишати межі Закарпатської області без дозволу суду, оскільки такий обов`язок негативно впливає на здійснення ним підприємницької діяльності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 199, 314, 315, 331, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.2 ст. 286, ч.2 ст.353, ч.2 ст.342 КК України, строк дії покладених на нього обов`язків, які визначені ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2024 року, строком на два місяці, тобто до 11 листопада 2025 року, а саме:

- прибувати до прокурора або суду на їх першу вимогу;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищевказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, строк дії покладених на нього обов`язків, які визначені ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2024 року, строком на два місяці, тобто до 11 листопада 2025 року, а саме:

- прибувати до прокурора або суду на їх першу вимогу;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що у разі невиконання вищевказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1