Справа №574/1098/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/681/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засідання, у залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 15 січня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про виключення з вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року формулювання про обвинувачення за ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Буринського районного суду Сумської області звернувся засуджений ОСОБА_7 з клопотанням, в якому просив постановити рішення, яким виключити з вироку апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року формулювання про обвинувачення його за ч.4 ст.187 КК України, оскільки, як він вважав, суд апеляційної інстанції не вірно кваліфікував його дії за цією статтею, при тому, що його також визнано винним за п.п.1,6,12 ч.2 ст.115 КК України, а диспозиція ч.4 ст.187 КК України не містить такої кваліфікуючої ознаки, як заподіяння смерті.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 15 січня 2025 року у задоволенні вказаного клопотання засудженого ОСОБА_7 було відмовлено.

Своє рішення суд вмотивував тим, що вирок апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року відносно ОСОБА_7 набрав законної сили та звернутий до виконання, у поданому клопотанні засуджений просить виключити з вказаного вироку кваліфікацію його дій за ч.4 ст. 187 КК України, що, фактично, є зміною даного судового рішення, тобто останній ставить перед судом питання яке вирішенню у порядку ст.537 КПК України не підлягає.

Не погодившись з таким судовим рішенням, засуджений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищевказану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з істотним порушенням вимог діючого КПК України, постановити нову ухвалу, якою подане ним клопотання задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що диспозиція ч. 4 ст. 187 КК України не містить такої кваліфікуючої ознаки, як заподіяння смерті людині, а тому, апеляційний суд та органи судового розслідування безпідставно кваліфікували його дії на двома нормами закону за ч.4 ст.187 КК України та за п.п.1,6,12 ч.2 ст.115 КК України, що є неправильним застосуванням кримінального закону.

Оскільки, як зазначає апелянт, вказані обставини судом першої інстанції враховані не були, вважати оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою підстави відсутні.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційних доводів та вимог, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною, обґрунтованою та просив залишити її без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Частиною 2 ст. 539 КПК України визначено суди, до яких подаються клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку.

В той же час, ч. 1 ст.537 КПК України визначено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

2-1) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби;

3) про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким;

4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;

6) про звільнення від покарання за хворобою;

7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;

7-1) про застосування до засуджених примусового годування;

8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;

9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;

11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;

13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;

13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);

13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;

13-4) про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого;

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , вищезазначених вимог Закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Так, з матеріалів даного провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 звернувся до Буринського районного суду Сумської області, в порядку ст.537,539 КПК України, з клопотанням, в якому просив прийняти рішення, яким виключити з вироку апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року формулювання про його обвинувачення за ч.4 ст.187 КК України. Засуджений наголошував, що при ухваленні відносно нього вироку, суд апеляційної інстанції не вірно застосував кримінальний закон та зайво кваліфікував його дії за цією статтею, оскільки його також визнано винним за п.п.1,6,12 ч.2 ст.115 КК України, а диспозиція ч.4 ст.187 КК України не містить такої кваліфікуючої ознаки, як заподіяння смерті.

Розглядаючи клопотання засудженого, судом першої інстанції було встановлено, що вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року ОСОБА_7 був засуджений за п.п.1,6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357 ч.3, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. Вказаний вирок суду набрав законної сили 22 березня 2005 року, звернутий до виконання.

При цьому, судом було враховано, що у поданому клопотанні ОСОБА_7 просить виключити з обвинувачення вищезазначеного вироку апеляційного суду кваліфікацію його дій за ч.4 ст. 187 КК України, тобто, фактично, просить змінити вирок, який набрав законної сили.

Таким чином, встановивши, що засуджений ставить питання, яке вирішенню у порядку ст.537 КПК України не підлягає, суд і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданого останнім клопотання, з яким колегія суддів погоджується в повному обсязі та вважає його законним та належним чином вмотивованим.

При цьому, правильність такого висновку суду першої інстанції доводами апеляційної скарги жодним чином не спростовано, оскільки засудженим взагалі не наведено обставин, які залишились поза увагою суду та за яких подане ним клопотання підлягало б до задоволення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом постановлено законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КІІК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 15 січня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про виключення з вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року формулювання про обвинувачення за ч.4 ст.187 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4