Справа №463/5490/25
Провадження №1-кс/463/5521/25
У Х В А Л А

18 червня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Галицької окружної прокуратури м.Львова від 12.06.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000394 від 12.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову прокурора Галицької окружної прокуратури м.Львова від 12.06.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000394 від 12.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України. Просить визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000394.

Скаргу мотивує тим, що в провадженні Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області за процесуального керівництва Галицької окружної прокуратури м.Львова перебувають матеріали кримінального провадження № 0000394 від 12.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України. Вказане кримінальне провадження розпочато за зверненням ОСОБА_3 .

В межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 подав заяву про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000394 у зв`язку із заподіянням йому кримінальним правопорушенням шкоди. За результатами розгляду вказаної заяви прокурором винесено оскаржувану постанову від 12.06.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000394 від 12.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України.

Скаржник вважає оскаржувану постанову незаконною, невмотивованою, необґрунтованою та постановленою без проведення належного досудового розслідування. А тому просить таку скасувати.

А тому звернувся до слідчого судді з відповідною скаргою, яку просить задовольнити.

Скаржник в судовому засіданні просив подану скаргу задовольнити, оскаржувану постанову скасувати та визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000394.

Представник суб`єкта оскарження - Галицької окружної прокуратури м.Львова, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, письмових заперечень на скаргу на адресу суду не скерував. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів. Крім того, в силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги вважаю, що таку слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).

У відповідності до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Судом встановлено, що в провадженні Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області за процесуального керівництва Галицької окружної прокуратури м.Львова перебувають матеріали кримінального провадження № 0000394 від 12.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України. Вказане кримінальне провадження розпочато за зверненням ОСОБА_3 .

В межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 подав заяву про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000394 у зв`язку із заподіянням йому кримінальним правопорушенням шкоди.

За результатами розгляду вказаної заяви прокурором винесено оскаржувану постанову від 12.06.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000394 від 12.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України.

Прокурор дану постанову мотивує тим, що на даний час відсутні підстави для надання ОСОБА_3 процесуального статусу потерпілого, оскільки не здобуто доказів про завдання останньому шкоди, а тому в задоволенні клопотання відмовлено.

Встановивши обставини та мотиви винесення оскаржуваної постанови приходжу до наступного висновку.

Як зазначено вище, вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).

Необхідно визначити, у яких випадках особа може набувати статусу потерпілого відповідно до норм кримінального процесуального закону. Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

З урахуванням цих положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Слід враховувати, що слідчий має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Зокрема, така відмова (у формі постанови) є обґрунтованою за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК України). Це єдиний випадок, коли можна відмовити особі у визнанні її потерпілим.

Таким чином, прокурор, виносячи оскаржувану постанову, повинен був надати аналіз та вказати мотиви прийняття оскаржуваної постанови, виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення заявнику шкоди та врахувати те, що саме за його заявою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення та те, що права і обов`язки потерпілого виникли в особи з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Тому слідчий суддя погоджується з доводами заявника, що відмова у визнанні його потерпілим прокурором належним чином не мотивована.

Таким чином, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки не містить належних мотивів прийнятого рішення, не відповідає вимогам процесуального закону, тому підлягає до скасування.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до переконання, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із зобов`язанням прокурора повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілими у кримінальному провадженні № 0000394.

Задовольняючи скаргу частково, суд вважає, що заявлена скаржником вимога про визнання його потерпілим не підлягає до задоволення, оскільки враховуючи аналіз положення чинного КПК України та сформованої з цього питання практики Верховного Суду при здійсненні повноважень судового контролю слідчий суддя не уповноважений приймати рішення, які суперечать змісту ст. 55 КПК України, та що за своєю суттю може свідчити про фактичне втручання в процесуальні повноваження слідчого/прокурора.

Керуючись ст.ст. 55, 110, 220,303, 306, 307, 309, 372 КПК України -

постановив:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову прокурора Галицької окружної прокуратури м.Львова від 12.06.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000394 від 12.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України.

Зобов`язати прокурора Галицької окружної прокуратури м.Львова, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000394 від 12.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000394 від 12.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України

В решті скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1