печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000586 від 07.08.2023, про відсторонення від посади,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Созонівка, Кропивницького району, Кіровоградської області, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ; захисник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; підозрюваний ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_3 погоджене із заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 про відсторонення від посади підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000586, відомості про яке 07.08.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 допустив порушення вимог пункту 1.5, підпункту «б» пункту 2.3, а також пунктів 10.1 та 16.2 ПДР, чим вчинив кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, яке виразилося в тому, що 07 серпня 2023 року приблизно в 11 годин 20 хвилин, він виконуючи свої службові обов`язки, керував технічно-справним службовим автомобілем MAZDA 6, д.н.з. НОМЕР_1 , з прикріпленим реєстраційним номером НОМЕР_2 , та рухаючись проїзною частиною вулиці Лабораторної в місті Києві, зі сторони вулиці Антоновича, зупинився на червоний сигнал світлофора перед перехрестям з вулицею Великою Васильківською. В цей же час, на тротуарі вказаного перехрестя, ліворуч від ОСОБА_4 перебувала пішохід ОСОБА_9 , яка мала намір перейти проїзну частину вулиці Великої Васильківської та очікувала увімкнення зеленого сигналу світлофора.

Коли на світлофорі для пішоходів увімкнувся зелений сигнал, який дозволяв ОСОБА_9 перетин проїзної частини вулиці Великої Васильківської, вона почала свій рух в темпі кроку. В цей же час, по напрямку руху ОСОБА_4 також увімкнувся зелений сигнал світлофору і він розпочав рух керованого автомобіля на перехрестя, маючи об`єктивну можливість спостерігати пішоходів, які перетинали проїзну частину вулиці Великої Васильківської.

Діючи необережно, проявляючи кримінально протиправну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, ОСОБА_4 був недостатньо уважним, та всупереч вимогам пунктів 10.1 та 16.2 ПДР, перед виконанням на перехресті лівого повороту з виїздом на проїзну частину вулиці Великої Васильківської не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дав дорогу пішоходу ОСОБА_9 , яка рухалася регульованим пішохідним переходом зліва направо відносно руху автомобіля, внаслідок чого допустив на неї наїзд.

В результаті наїзду керованим ОСОБА_4 автомобілем на ОСОБА_9 , остання отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота: переломів лонної кістки зліва, бокової маси крижі справа та внутрішньої пластинки лобкової кістки ліворуч, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В описаній дорожній обстановці, яка передувала вчиненню дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_9 шляхом надання їй переваги в русі, переконавшись у безпечності свого маневру повороту ліворуч перед початком його виконання, тобто шляхом дотримання вимог пунктів 10.1 та 16.2 ПДР.

Ураховуючи викладене, порушення ОСОБА_4 вимог підпункту «б» пункту 2.3 ПДР в частині обов`язку бути уважним та стежити за дорожньою обстановко, а також вимог пунктів 10.1 та 16.2 ПДР в частині обов`язку переконатися в безпечності маневру перед будь-якою зміною напрямку руху та обов`язку при повороті на перехресті дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_9 середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

21.07.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому дані та обставини, просив його задовольнити.

Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кожен окремо проти задоволення клопотання заперечували, зазначаючи, що клопотання подано з порушенням правил підсудності.Ризики зазначені слідчим у клопотанні не мають достатнього підґрунтя. Вказали, що прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. За такого, просили у задоволенні клопотання відмовити.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку захисників.

Вислухавши позиції учасників судового провадження, вивчивши клопотання, дослідивши документи якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов висновку, що подане клопотання підлягає до задоволення з огляду на таке.

Другим слідчим відділом територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві за процесуального керівництва прокурорів Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000586, у якому 21.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_4 допустив порушення вимог пункту 1.5, підпункту «б» пункту 2.3, а також пунктів 10.1 та 16.2 ПДР, чим вчинив кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, яке виразилося в тому, що 07 серпня 2023 року приблизно в 11 годин 20 хвилин, він виконуючи свої службові обов`язки, керував технічно-справним службовим автомобілем MAZDA 6, д.н.з. НОМЕР_1 , з прикріпленим реєстраційним номером НОМЕР_2 , та рухаючись проїзною частиною вулиці Лабораторної в місті Києві, зі сторони вулиці Антоновича, зупинився на червоний сигнал світлофора перед перехрестям з вулицею Великою Васильківською. В цей же час, на тротуарі вказаного перехрестя, ліворуч від ОСОБА_4 перебувала пішохід ОСОБА_9 , яка мала намір перейти проїзну частину вулиці Великої Васильківської та очікувала увімкнення зеленого сигналу світлофора.

Коли на світлофорі для пішоходів увімкнувся зелений сигнал, який дозволяв ОСОБА_9 перетин проїзної частини вулиці Великої Васильківської, вона почала свій рух в темпі кроку. В цей же час, по напрямку руху ОСОБА_4 також увімкнувся зелений сигнал світлофору і він розпочав рух керованого автомобіля на перехрестя, маючи об`єктивну можливість спостерігати пішоходів, які перетинали проїзну частину вулиці Великої Васильківської.

Діючи необережно, проявляючи кримінально протиправну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, ОСОБА_4 був недостатньо уважним, та всупереч вимогам пунктів 10.1 та 16.2 ПДР, перед виконанням на перехресті лівого повороту з виїздом на проїзну частину вулиці Великої Васильківської не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дав дорогу пішоходу ОСОБА_9 , яка рухалася регульованим пішохідним переходом зліва направо відносно руху автомобіля, внаслідок чого допустив на неї наїзд.

В результаті наїзду керованим ОСОБА_4 автомобілем на ОСОБА_9 , остання отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота: переломів лонної кістки зліва, бокової маси крижі справа та внутрішньої пластинки лобкової кістки ліворуч, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В описаній дорожній обстановці, яка передувала вчиненню дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_9 шляхом надання їй переваги в русі, переконавшись у безпечності свого маневру повороту ліворуч перед початком його виконання, тобто шляхом дотримання вимог пунктів 10.1 та 16.2 ПДР.

Ураховуючи викладене, порушення ОСОБА_4 вимог підпункту «б» пункту 2.3 ПДР в частині обов`язку бути уважним та стежити за дорожньою обстановко, а також вимог пунктів 10.1 та 16.2 ПДР в частині обов`язку переконатися в безпечності маневру перед будь-якою зміною напрямку руху та обов`язку при повороті на перехресті дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_9 середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Викладені обставини кримінальних правопорушень підозрюваним ОСОБА_4 не визнаються.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК Українипідтверджується зібраними в ході досудового розслідування документами, зокрема: протоколом огляд місця ДТП від 07.08.2023 з додатками до нього; протоколом огляду носія інформації (відеозапис з місця ДТП) від 21.08.2023; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 19.08.2023; висновками судових інженерно-транспортних експертиз від 04.09.2023, від 31.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_4 ; висновком судово-медичної експертизи від 22.12.2023.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час матеріали кримінального провадження свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із кримінальним правопорушенням у якому підозрюється, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом, а клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Виходячи з аналізу норм КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а тому, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, зазначене правило застосовується й до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.

Як убачається, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000586, здійснюється Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві.

Враховуючи те, що юридична адреса Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві - 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, яке територіально знаходяться у Печерському районі м. Києва, тому всупереч твердження сторони захисту, клопотання слідчим подано до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Водночас, згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України відсторонення від посади є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину нетяжкого, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Згідно з ч. 2 ст. 157 цього Кодексу при вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини: правову підставу для відсторонення від посади; достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

Як встановлено слідчим суддею, підозрюваний ОСОБА_4 з січня 2023 року та на даний час обіймає посаду старшого оперативного працівника відділу управління Національного антикорупційного бюро України.

Зазначені слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні обставини, а також надані документи, дають підстави вважати, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 у робочий час та на службовому транспортному засобі, а також що саме його перебування на займаній посаді може сприяти настанню ризиків вплинути на хід досудового розслідування та встановлення істини у кримінальному правопорушенні шляхом використання службового становища.

Водночас, зазначені в ст. 157 КПК України ризики не є тотожними тим ризикам, що визначені в ст. 177 цього Кодексу, що мають враховуватись під час обрання запобіжного заходу та обставини дослідження яких є значно ширшими.

Розглядаючи клопотання про відсторонення від посади, наявність відповідних ризиків досліджується слідчим суддею саме у зв`язку із перебуванням особи на відповідній посаді.

Так, ОСОБА_4 , будучи достатньо обізнаним із специфікою правоохоронної діяльності, обіймаючи посаду старшого оперативного працівника відділу управління Національного антикорупційного бюро України, може впливати на ключових свідків вчиненого кримінального правопорушення, у тому числі які ще на даний час не встановлені органом досудового розслідування, що може негативно позначитись на повноті, всебічності та об`єктивності судового розгляду та порушити принцип невідворотності покарання за вчинене кримінальне правопорушення, а також знищити чи підробити речі і документи, що мають істотне значення для досудового розслідування, та у яких міститься інформація, що викриває протиправну діяльність останнього.

Приходячи до такого висновку слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення яке сталося 07.08.2023 року - лише 21.07.2025 року, тобто через тривалий проміжок часу, раптово, без попередження, та підкреслює відчуття його збентеження через несподівану подію, яку ймовірно він вже не очікував, та розуміючи те, що у випадку доведеності його вини у інкримінованому кримінальному правопорушенні та притягнення його до кримінальної відповідальності, може змінитися його життя та професійна кар`єра, ОСОБА_4 неведеними способами може свідомо перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Стаття 43 Конституції України гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відсторонення особи від роботи можливе за наявності передбачених законодавством обставин.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

Таке відсторонення здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більш ніж два місяці. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог ст. 158 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що підставою для відсторонення підозрюваного від роботи є проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, що не є тотожнім відстороненню передбаченому ст. 46 КЗпП України та не є звільненням з роботи, адже воно не пов`язане з припиненням трудової діяльності.

Зважаючи на встановлені обставини, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого та прокурора про необхідність відсторонення підозрюваного від займаної посади, оскільки при конкретних обставинах кримінального правопорушення досягти дієвості кримінального провадження без відсторонення підозрюваного від посади неможливо.

Негативних наслідків відсторонення ОСОБА_4 від займаної посади для нього та інших осіб слідчим суддею не встановлено.

За такого, застосування такого заходу як відсторонення від посади підозрюваного ОСОБА_4 на переконання слідчого судді виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи останнього та відповідає засадам розумності і пропорційності.

Керуючись, ст.ст. 131-132, 154-157, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Відсторонити ОСОБА_4 від посади старшого оперативного працівника відділу управління Національного антикорупційного бюро України, строком до 21.09.2025.

Копію ухвали направити до Національного антикорупційного бюро України для виконання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10