Справа № 157/1388/25
Провадження №1-кп/157/151/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000091 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Заозер`я Зарічненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, непрацевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи в силу свого віку, освітнього рівня та широкого висвітлення в засобах масової інформації й розголосу серед місцевого населення питань мобілізації військовозобов`язаних, достовірно обізнаним, що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки по здійсненню мобілізаційних заходів викликала широкий резонанс в суспільстві, у тому числі й серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації або не виявляють бажання бути призваними на військову службу, а і соціальних мережах виник посилений попит на поширення інформації про діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (далі ТЦК та СП), а тому усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки й бажаючи їх настання, переслідуючи власну уявну мету допомоги односельцям та мешканцям Камінь-Каширського району в уникненні ними військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, всупереч обов`язку кожного громадянина України захищати свою державність та суверенітет, з хибних мотивів начебто рятування в такий спосіб їхні життя і здоров`я, протиставляючи власні нікчемні уявлення забезпечення начебто законних інтересів людей у противагу інтересам національної безпеки і оборони, вирішив перешкодити законній діяльності Збройних Сил України та військових формувань під час здійснення ними призову на військову службу в особливий період.

Перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань полягає у вчиненні діяння (дій або бездіяльності), яке виражається у втручанні в цю діяльність, створенні перешкод, перепон, спрямованих на недопущення, припинення чи заборону проведення окремих дій чи маневрів ЗСУ та іншими військовими формуваннями, прийняття тактичних чи стратегічних рішень керівництвом чи особовим складом зазначених підрозділів задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності ЗСУ та іншими військовими формуваннями або істотному зниженні її ефективності.

Зокрема, ОСОБА_6 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у період з 08.05.2025 по 12.05.2025, переслідуючи мету перешкоджання законній діяльності військових формувань ТЦК та СП щодо забезпечення комплектування особовим складом Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, діючи умисно та передбачаючи, що такі дії можуть призводити до підриву обороноздатності України в умовах воєнного стану, будучи адміністратором тематичної групи в месенджері Viber з назвою «Мусара в селі (лебці)» за мережевою адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи змогу публікувати та редагувати повідомлення в указаній групі, забезпечував збір та публікацію разом з іншими, невстановленими досудовим розслідуванням учасниками вказаної Viber-групи, повідомлень про розташування уповноважених представників районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, утворених у районах та містах Волинської області з відомостями про місце і час проведення відповідних заходів указаними військовими формуваннями для своєчасного інформування громадян України, які мають намір ухилитися від виконання своїх обов`язків із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України під час мобілізації в особливий період.

Діючи на виконання свого злочинного умислу, як адміністратор указаної вище групи з назвою «Мусара в селі (лебці)» в месенджері Viber, кількість підписантів якої становила 9 603 особи, використовуючи особистий мобільний телефон марки «HUAWEI» Y5 2018 моделі DRA-L21, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-картою номер НОМЕР_3 , організовував забезпечення постійного функціонування сервісів цієї групи, проведення систематичного аналізу інформації, яка поступає в групу, та публікацію інформації в тематичній інформаційній групі, наповнення контентом інформаційними повідомленнями відповідної тематики, що надало змогу залучити якомога більшу кількість підписників із числа громадян, в тому числі, які підлягають мобілізації в особливий період, публікуючи разом із цим і особисті інформаційні повідомлення зазначеної вище тематики, забезпечував поширення інформації про місцеперебування представників РТЦК та СП і проведення останніми мобілізаційних заходів.

Зокрема, ОСОБА_6 , діючи умисно, переслідуючи мету перешкоджання законній діяльності військового формування ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо забезпечення комплектування особовим складом Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, з метою підриву обороноздатності України в умовах воєнного стану, перебуваючи в місті Камінь-Каширський Волинської області, використовуючи зазначені вище особистий мобільний телефон з сім-картою, 08.05.2025 о 15 год 48 хв у чаті Viber групи з назвою «Мусара в селі (лебці)» опублікував текстове повідомлення, яким повідомив інших учасників групи про місце перебування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 у центрі вказаного населеного пункту та проведення останніми безпосередньо в цей момент мобілізаційних заходів.

Крім того, ОСОБА_6 , продовжуючи виконання свого злочинного умислу, перебуваючи в селі Воєгоща Камінь-Каширсього району Волинської області, використовуючи зазначені вище особистий мобільний телефон із сім-картою, 08.05.2025 о 17 год 15 хв у чаті Viber-групи з назвою «Мусара в селі (лебці)» опублікував текстове повідомлення, яким повідомив інших учасників групи про місце перебування (руху) військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 на ділянці автомобільної дороги, розташованій на виїзді з села Воєгоща та проведення останніми безпосередньо в цей момент мобілізаційних заходів, у тому числі, цього ж дня у відповідь на запит невстановленої слідством особи під мережевим іменем « ОСОБА_7 » о 18 год 10 хв опублікував текстове повідомлення, яким підтвердив інформацію про переміщення вказаних військовослужбовців для проведення мобілізаційних заходів.

Діючи у продовження свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , перебуваючи в селі Люботин Камінь-Каширського району Волинської області, використовуючи зазначені вище особистий мобільний телефон із сім-картою, 09.05.2025 о 10 год 46 хв у чаті Viber-групи з назвою «Мусара в селі (лебці)» опублікував текстове повідомлення, яким повідомив інших учасників групи про місце перебування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 у вказаному населеному пункті та проведення останніми безпосередньо в цей момент мобілізаційних заходів.

Надалі, ОСОБА_6 , продовжуючи виконання свого злочинного умислу, перебуваючи в місті Камінь-Каширський Волинської області, використовуючи зазначені вище особистий мобільний телефон із сім-картою, 09.05.2025 о 17 год 23 хв у чаті Viber-групи з назвою «Мусара в селі (лебці)» опублікував текстове повідомлення, яким повідомив інших учасників групи про місце перебування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 на ділянці автомобільної дороги, розташованій на в`їзді в місто Камінь-Каширський та проведення останніми безпосередньо в цей момент мобілізаційних заходів.

Продовжуючи виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , перебуваючи в місті Камінь-Каширський Волинської області, використовуючи зазначені вище особистий мобільний телефон із сім-картою, 11.05.2025 о 08 год 11 хв у чаті Viber групи з назвою « ОСОБА_9 » опублікував текстове повідомлення, яким повідомив інших учасників групи про місце перебування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 на ділянці автомобільної дороги, розташованій на виїзді з міста Камінь-Каширський в напрямку руху до села Залаззя та проведення останніми безпосередньо в цей момент мобілізаційних заходів.

Діючи у продовження свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , перебуваючи в селі Волиця Камінь-Каширського району Волинської області, використовуючи зазначені вище особистий мобільний телефон із сім-картою, 12.05.2025 о 10 год 33 хв у чаті Viber групи з назвою «Мусара в селі (лебці)» опублікував текстове повідомлення, яким повідомив інших учасників групи про місце перебування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 у вказаному населеному пункті та проведення останніми безпосередньо в цей момент мобілізаційних заходів.

При цьому, всі вказані вище повідомлення у Viber групі з назвою «Мусара в селі (лебці)» щодо місць перебування та переміщення військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 та виконання ними службових обов`язків відповідали фактичним місцям їхнього перебування у відповідні періоди часу та були доступні всім учасникам указаної групи, що давало змогу уникнути третім особам з числа учасників групи, їхнім знайомим, військового обов`язку мобілізаційної підготовки і військової служби, мобілізації, всупереч обов`язку кожного громадянина України захищати свою державність та суверенітет.

Діючи у такий спосіб, своїми умисними діями, які полягали в організаційному забезпеченні роботи, а також виготовленні і поширенні повідомлень з інформацією про місця та час фактичного проведення військовослужбовцями ТЦК та СП мобілізаційних заходів, що перешкоджає їхній законній діяльності, ОСОБА_6 досягнув своєї злочинної мети щодо надання можливості уникнення особам призовного віку від призову на військову службу, здійснивши перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань в особливий період, визначеній статтями 1, 14, 33, 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 орган досудового розслідування кваліфікує за ч. 1 ст. 114-1 КК України, як перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Під час досудового розслідування 31 липня 2025 року між прокурором начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Волинської обласної прокуратури ОСОБА_10 , який на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000091, та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності його захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, що відповідає вимогам ст. 472 КПК України, за умовами якої ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 114-1 КК України, істотних для цього кримінального провадження обставин. Сторонами також узгоджено міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , у виді позбавлення волі на строк 5 років зі звільненням від відбування призначеного покарання на підставі статті 75 КК України та призначенням іспитового строку.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні сторони кримінального провадження, кожен зокрема, просили суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з частинами 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, узгоджена сторонами міра покарання, передбачена санкцією ч. 1 ст. 114-1 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови цієї угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Волинської обласної прокуратури ОСОБА_10 з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_4 з іншої й призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі, від відбування якого обвинуваченого слід звільнити на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 9, ч. 10 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) майна знав про їх незаконне використання.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України).

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно було використане як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, що речовий доказ належний обвинуваченому мобільний телефон використовувався як знаряддя вчинення злочину, тому відносно нього слід застосувати спеціальну конфіскацію.

У відповідності до норм ч. 4 ст. 174 КПК України суд скасовує арешт майна, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 травня 2025 року.

Керуючись статтями 314, 374, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 липня 2025 року, укладену між начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Волинської обласної прокуратури ОСОБА_10 з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_4 з іншої в кримінальному провадженні №0000091 від 31 липня 2025 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України із застосуванням ст. 76 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «HUAWEI» Y5 2018 моделі DRA-L21, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із сім-картою номер НОМЕР_3 конфіскувати в порядку статі 96-1 КК України.

Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно згідно з ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 травня 2025 року, скасувати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1