Справа № 599/1200/25
н.п.1-кп/599/112/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Зборові кримінальне провадження №0000107 від 07 червня 2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тустоголови Зборівського району Тернопільської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, не одружений, не працює, не депутат, утриманців не має, раніше судимий: згідно вироку Зборівського районного суду Тернопільської області від 20 травня 2024 року за ч.1 ст.382 КК України засуджений до покарання у виді штрафу в сумі 8500 гривень; згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 червня 2024 року засуджений за ч.1 ст.190 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_4 , у період дії в Україні воєнного стану, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за наступних обставин:

07 червня 2025 року, в період часу з 03.00. год. по 06.00 год. ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 перебували у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В цей час у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які знаходились у ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір, 07 червня 2025 року, в період часу з 03.00. год. по 06.00 год., ОСОБА_4 , у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , знаючи про наявність грошових коштів у ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що його дії носять таємний характер та є непомітними для сторонніх осіб, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, викрав із гаманця ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 200 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 8294,34 грн.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, згідно яких у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті, не заперечував фактичних обставин справи, в тому числі розміру викрадених коштів, щиро розкаявся у вчиненому, просив врахувати, що збитки він відшкодував.

Тому суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Учасники не заперечують проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена.

Також встановлено, що обвинувачений раніше судимий, згідно вироку Зборівського районного суду Тернопільської області від 20 травня 2024 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.382 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 8500 гривень. Штраф сплачено, що стверджується копією банківської квитанції та повідомленням органу пробації.

Крім цього, згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 червня 2024 року у справі №607/87/25, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин. Вирок набрав законної сили.

Відповідно до примітки 1 до ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Отже дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, вчинене повторно.

При призначенні виду покарання, суд у відповідності до вимог ст.ст.50,65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, обставини справи, враховує, що злочин вчинено обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння, однак обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував заподіяну шкоду.

Обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Потерпілий цивільного позову не заявляв, надав заяву, згідно якої вказав, що обвинувачений відшкодував йому збитки в повному обсязі.

Суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак враховуючи зазначене вище та думку прокурора, суд вважає, що обвинуваченого доцільно звільнити від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2024 року у справі №183/6854/20 зробила правовий висновок щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України, відповідно до якого якщо особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, за вироком суду було призначено покарання, яке ухвалено відбувати реально, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших кримінальних правопорушеннях, за які за новим вироком особі призначається покарання із застосуванням на підставі ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання не застосовуються і кожний вирок - попередній, за яким особа має відбувати покарання реально, та новий, за яким її звільнено від відбування покарання з випробуванням, виконуються самостійно.

Таким чином вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 червня 2024 року у справі №607/87/25, згідно якого ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин слід виконувати самостійно.

Керуючись ст.ст. 374-375 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік і шість місяців .

На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 червня 2024 року у справі №607/87/25, згідно якого ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин виконувати самостійно.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний ОСОБА_4 під час досудового слідства скасувати після набрання вироком законної сили.

Судові витрати за проведення судово дактилоскопічної експертизи №СЕ 19/120-25/7805-Д в сумі 2674 гривні 20 копійок стягнути з ОСОБА_4 в користь держави.

Скасувати арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Зборівського районного суду від 11 червня 2025 року на речовий доказ гаманець чорного кольору та після набрання вироком законної сили повернути вказаний гаманець потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо вирок не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду на протязі 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілому.

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_1