МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/5294/25

Провадження № 1-кс/210/1505/25

03 вересня 2025 року

Слідчий суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривий Ріг клопотанняпрокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, поданого в межах кримінального провадження №0000053 від 31.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Металургійного районного суду міста Кривого Рогу надійшло вищевказане клопотання.

Протоколом автоматизованого визначення слідчого судді матеріали передані до розгляду слідчій судді ОСОБА_1 .

У клопотанні ставиться питання про накладення арешту на майно, виявлене та вилучене 27 серпня 2025 року під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчої судді від 04.08.2025р. у справі № 210/5294/25, пр. № 1-кс/210/1239/25, за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, Запорізьке шосе, будинок 38, а саме: мобільні телефони, мережеве обладнання «світч», жорсткі диски, монітори, системні блоки, системні блоки, загалом 68 одиниць вилученого майна.

Клопотання подано до суду протягом 48 годин після вилучення майна, безпосередньо до відділу документообігу суду (канцелярії) 29 серпня 2025 року, що відповідає положенням частини 5 статті 171 КПК України.

Прокурор просить накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном з метою збереження речових доказів.

Виклад обставин та правова кваліфікація

Відділенням поліції № 2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000053 від 31.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Криворізької південної окружної прокуратури Дніпропетровської області, а також іншими прокурорами, які входять до складу групи прокурорів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в нежитлових (офісних) приміщеннях, розташованих за адресою: Дніпропетровська обл., м.Дніпро, вул.Виконкомівська, 6, може знаходитись офіс «колл-центру», в якому невстановлені особи, видаючи себе за співробітників фінансових установ, за допомогою мережі Інтернет та підготовлених мовних модулів для спілкування, під приводом начебто несанкціонованого списання грошових коштів з рахунків громадян, вчиняють шахрайські дії з метою заволодіння їх коштами.

Оскільки орган досудового розслідування вважав, що організатори та утримувачі кол-центрів, які продовжують здійснювати свою діяльність на території Дніпропетровської області продовжують діяти конспіративно, обізнані з формами та методами роботи правоохоронних органів, а також ймовірно можуть залучати до своєї протиправної діяльності співробітників з правоохоронних органів Дніпропетровського району, прокурором ініційовано клопотання про проведення обшуку нежитлових (офісних) приміщень, розташованих за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, Запорізьке шосе, будинок 38, з метою відшукання та вилучення майна, речей та документів, які використовуються для здійснення протиправної діяльності пов`язаної з функціонуванням кол-центрів.

Ухвалою слідчої судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 04.08.2025р. у справі № 210/5294/25, пр. № 1-кс/210/1239/25 клопотання задоволено, надано дозвіл на проведення обшуку із можливістю відшукання та вилучення комп`ютерної техніки, системних блоків комп`ютерів, ноутбуків, планшетів, моноблоків, серверів та будь-якого обладнання, яке працює спільно із зазначеними пристроями та забезпечує його додаткову функціональність та/або може зберігати у собі інформацію в електронному виді, камер та серверів систем відеоспостереження, електронних носіїв інформації: CD та DVD дисків, USB флеш-накопичувачів, карт пам`яті, накопичувачів на магнітних дисках HDD та твердотілих SSD, мобільних телефонів, SIM-карток мобільних операторів, сім-холдерів, комутаторів, роутерів, чорнових записів, нотатків, блокнотів, журналів, які містять записи щодо вчинення кримінального правопорушення, банківські картки, грошові кошти, а також інші речі та документи, які використовуються для здійснення протиправної діяльності пов`язаної з функціонуванням кол-центрів.

Обґрунтування клопотання.

27.08.2025 у проміжок часу з 12.33 год. до 17.27 год. на підставі ухвали слідчої судді, з метою відшукування та вилучення доказів у кримінальному провадженні у нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 , проведено обшук, в результаті якого вилучено мобільні телефони, мережеве обладнання «світч», жорсткі диски, монітори, системні блоки, системні блоки, загалом 68 одиниць вилученого майна.

Обшук проводився в присутності орендаря приміщення - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також були присутні ОСОБА_6 , ОСОБА_7

27.08.2025 вилучене майно визнано речовими доказами.

Позиції сторін

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора,, власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не є перешкоджає розгляду клопотання.

Щодо дотримання строків звернення із клопотанням:

Абзацом другим частини 5 статті 171 КПК визначено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Строк звернення із клопотанням до слідчого судді не порушено.

Мотивація суду

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідча суддя приходить до наступного.

Положеннями частини 1 статті 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, а також цивільного позивача з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.

Згідно з частиною 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, з матеріалів, доданих з клопотанням вбачається, що прокурором під час складання вищевказаного клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України.

На думку слідчої судді клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке.

Прокурором при складанні клопотання про накладення арешту на майно не дотримані вимоги п.3 ч.2 ст.171 КПК України, оскільки у матеріалах, долучених до клопотання відсутні будь-які факти, які підтверджують кому саме належить вилучене під час проведеного 27.08.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 нежиле приміщення ІХ, блок. 8, загальною площею 183.4 кв.м в житловому будинку літ. Г-10 на першому поверсі нежитлове приміщення ІХ, що складається з поз. 1-14 загальною площею 183,4 кв.м., та ганки літ. а, а', а''.

З поданого клопотання встановлено, що досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Зі змісту протоколу обшуку вбачається, що під час проведення обшуку та вилучення речей та майна були присутні: орендар ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , зауваження до протоколу обшуку відсутні.

Слідча суддя звертає увагу, що відповідно до частин 1-2 статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається за участю іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Таким чином, у разі тимчасового вилучення майна під час огляду місця події, обшуку, іншої слідчої дії, розгляд клопотання про арешт такого майна здійснюється з повідомленням власника (володільця, користувача) тимчасово вилученого майна.

Проте, ані клопотання, ані додатки до нього не містять інформації про адреси проживання чи контактні дані осіб, які були присутні під час обшуку та у яких вилучалося майно, що позбавляє слідчу суддю здійснити виклик таких осіб для розгляду клопотання.

Положеннями частини 2 статті 171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено зокрема про документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У клопотання про арешт майна не містить інформації про власника, володільця вилученого майна, або особу, яка ним користується, а також посилань на документи про право власності на таке майно. Водночас у клопотанні і не вказано, що органом досудового розслідування вживались заходи для встановлення власника або володільця, але встановити таку особу не виявилось можливим. Поряд із цим, із протоколу обшуку вбачається, що ухвала оголошувалась власнику (користувачу) приміщення, та окрім того, на обшуку були присутні (мовою протоколу) інші особи, у тому числі й захисник, які подали зауважання до проведення процесуальної дії.

Також слід звернути увагу, що за вказаною прокурором у клопотанні адресою розташовано нерухоме майно, - нежитлові та житлові приміщення, при цьому у клопотанні про арешт не міститься конкретизації щодо приміщення, в якому проводився обшук, що унеможливлює встановити коло осіб, права та інтереси яких порушуються у результаті тимчасового вилучення майна.

До клопотання не надано повідомлень про підозру (у разі іїх наявності), а так само і не зазаначено, чи причетні власники майна, особи у яких вилучали майно до події кримінального правопорушення.

За наданими до клопотання матеріалами досудового розслідування не зрозуміло, чи мають ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_6 , ОСОБА_7 статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна.

Також слідча суддя зауважує, що в даному клопотанні прокурор зазначає, що вилучене майно, має доказове значення для даного злочину та має значення для обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Проте в силу абзацу 2 частини 3 статті 170 КПК України арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Частиною 2 статті 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

На вимогу володільця особа, яка здійснює тимчасове вилучення комп`ютерних систем або їх частин, залишає йому копії інформації з таких комп`ютерних систем або їх частин (за наявності технічної можливості здійснення копіювання) з використанням матеріальних носіїв володільця комп`ютерних систем або їх частин. Копії інформації з комп`ютерних систем або їх частин, які вилучаються, виготовляються з використанням технічних засобів, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів володільця із залученням спеціаліста.

Ухвалою слідчого судді про обшук надано дозвіл на виявлення та вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку без визначення конкретного їх найменування та/ або ідентифікаційних ознак, разом з тим, будь-яке обґрунтування, на підставі якого слідча суддя міг би вирішити питання обґрунтованості вказаних доводів сторони обвинувачення, зокрема перевірити факт відповідності майна категоріям речових доказів (ч.1 ст.98 КПК України), дане клопотання не містить.

Крім того, з клопотання не вбачається, що:

1) накладення арешту на тимчасово вилучені електронні інформаційні системи, комп`ютерні систем та їх частин, мобільні термінали систем зв`язку, та інформація що на них міститься, необхідна для проведення експертного дослідження, та доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням логічного захисту;

2) що унеможливлює виготовлення за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах, які були вилучені під час обшуку.

Також слід звернути увагу на відсутність в клопотанні та додатках до нього постанов про групу прокурорів та групу слідчих, що унеможливлює перевірити дотримання належної правової процедури вилучення майна. .

Витяг з ЄРДР, доданий до клопотання, не може замінити процесуального рішення і, відповідно, не може підтвердити повноважень прокурора, слідчого чи дізнавача. Тобто за відсутності документа, виконаного із дотриманням вимог до форми постанови, відомості з ЄРДР братися до уваги не можуть

За частиною 1 статті 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Юрисдикція Відділенням поліції № 2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області поширюється на Металургійний район міста Кривого Рогу, проте в матеріалів, доданих до клопотання, не міститься постанов про визначення підслідності, враховуючи, що обшук проводився поза межами територіальної юрисдикціїоргану досудового розслідування.

Відсутність обґрунтування клопотання та додані до нього копії матеріалів не надають можливості слідчому судді на даному етапі розглянути по суті питання обґрунтованості та необхідності арешту майна, що належить третім особам.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Відтак, оскільки за винятком викладених у даному клопотанні фактичних обставин даного кримінального провадження таке клопотання містить відповідні норми законодавства, якими регламентується порядок та підстави накладення арешту майна, між тим останнє не містить належного обґрунтування, яке б давало підстави для висновку про відповідність вилученого майна категорії речових доказів, а також яке б свідчило про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, слідча суддя приходить до переконання, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст. 131, 170-173 372 КПК України, слідча суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, поданого в межах кримінального провадження №0000053 від 31.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - повернути для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення зазначених недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя: ОСОБА_1