Справа № 461/623/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/310/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, згідно ст.89 КК України раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 4 ст. 185 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_6 ,-

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання - 5 /п`ять/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 2 /два/ роки, та згідно із ст.76 КК України покладено на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи.

Відповідно до ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирати.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку, ОСОБА_6 01.04.2024 приблизно о 14.30 год., перебуваючи у блоці №1 приміщення хостелу «Lviv Loft Prison», що за адресою: м. Львів, вул. Ярослава Мудрого, 12А, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) у час запровадження воєнного стану введеного відповідно до Указу Президента №64/2022, з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, вважаючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, таємно викрав ноутбук марки «Lenovo» ThinkPad, моделі «ES50» вартістю 5900 гривень, що знаходився у кухонній кімнаті хостелу «Lviv Loft Prison» на столі, який належить ОСОБА_9 , чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на загальну суму 5 900 гривень.

На цей вирок заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просить оскаржуваний вирок змінити у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважати, що згідно з ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за засудженим ОСОБА_6 на час проходження ним військової служби покладено на командира відповідної військової частини.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок Галицького районного суду м. Львова від 26.02.2025 стосовно ОСОБА_6 підлягає зміні у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Так, згідно з положеннями ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців . - командирами військових частин.

Судом встановлено, що підсудний ОСОБА_6 є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого солдата.

У разі звільнення засудженої особи від покарання на підставі ст. 75 КК України суд покладає на особу певні обов`язки, визначені ст. 76 цього Кодексу. Водночас, як встановив суд, ОСОБА_6 на час ухвалення вироку був військовослужбовцем, дані про те, що він був звільнений з військової служби у вироці відсутні, а тому, керуючись приписами ч. 4 ст. 76 КК України, суд мав покласти нагляд за засудженим на час проходження ним військової служби на командира відповідної військової частини, що суд не зробив.

Така ж правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21.08.2024 (справа № 126/1813/23).

На апеляційний розгляд обвинувачений ОСОБА_6 не з`явився та про причини неявки не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому його неявка у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданої апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців . - командирами військових частин.

Встановлено, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого солдата.

Так, у разі звільнення засудженої особи від покарання на підставі ст. 75 КК України суд покладає на особу певні обов`язки, визначені ст. 76 цього Кодексу. Водночас, як встановив суд, ОСОБА_6 на час ухвалення вироку був військовослужбовцем, дані про те, що він був звільнений з військової служби у вироці відсутні, а тому, керуючись приписами ч. 4 ст. 76 КК України, суд мав покласти нагляд за засудженим на час проходження ним військової служби на командира відповідної військової частини, проте зазначене залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.407, п.п. 3, 4 ч.1 ст.409 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі скасувати або змінити вирок суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З положень ст. ст. 418, 408, 420 КПК України вбачається, що апеляційний суд постановляє вирок тільки щодо тих засуджених (виправданих), становище яких погіршується, а щодо решти виносить ухвалу. У даній апеляційній скарзі прокурор ставить питання про зміну органу, який здійснює нагляд за засудженим, що не погіршує становище особи та відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України є підставою для зміни вироку.

Таким чином, апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 слід задоволити, вирок Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_6 змінити. Вважати, що згідно з ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за засудженим ОСОБА_6 на час проходження ним військової служби покладено на командира відповідної військової частини. В решті вирок залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 задоволити.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_6 змінити.

Вважати, що згідно з ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за засудженим ОСОБА_6 на час проходження ним військової служби покладено на командира відповідної військової частини.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4