УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000707 від 28.12.2024, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09.01.2025 у справі № 761/51/25, на автомобіль «Skoda Octavia A5» реєстраційний номер НОМЕР_1 WIN НОМЕР_2 рік випуску 2010, об`єм двигуна 1595, колір бежевий, та зобов`язати старшого слідчого в особливо важких справах слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 вказаний автомобіль.

Клопотання обґрунтовано тим, що відносно ОСОБА_4 кримінальне провадження органом досудового слідства не здійснюється та йому не повідомлялось про підозру про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених КК України.

Крім того вказано, що всі необхідні слідчі та процесуальні дії з автомобілем вчинено, відтак на даний час необхідність в зазначеному арешті відпала, а відтак арешт підлягає скасуванню.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву, в якій просив здійснювати розгляд клопотання без його участі.

Прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , за клопотанням якої було накладено арешт, у судове засідання не з`явилася, подав до суду письмові заперечення, в яких вказала, що арешт накладено обґрунтовано, у кримінальному провадженні призначено комплексну судово-медичну експертизу, відтак необхідності в арешті невідпала потреба,.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частиною 2 вказаної статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Судом встановлено, що слідчим слідчого управління ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000707 від 28.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09.01.2025 у справі № 761/51/25 накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на автомобіль марки «Skoda Octavia A5» реєстраційний номер НОМЕР_1 WIN НОМЕР_2 рік випуску 2010, об`єм двигуна 1595, колір БЕЖЕВИЙ, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 .

Підставою для висновку про необхідність накладення арешту послугувало те, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, постановою слідчого визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, містить відомості, що будуть використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час розслідування кримінального провадження, має суттєве значення для встановлення важливих обставин даного кримінального провадження, проведення необхідних експертиз транспортного засобу, що є підставою для накладення арешту.

Особа, якою подано клопотання, зазначає, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення як арешт майна відпала потреба, оскільки всі необхідні дії з ним проведено.

Так, постановою слідчого від 17.03.2025 в рамках кримінального провадження № 0000707 від 28.12.2024 призначено комплексну судово-медичну, медико-криміналістичну та транспортно-трасологічну експертизу, на виконання якої експертам надані транспортні засоби, зокрема, автомобіль марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

При цьому, у відповідь на запит адвоката ОСОБА_3 слідчим надано відповідь № 84719-2025 від 25.04.2025, з якої вбачається, що в рамках вказаної експертизи був праведний огляд автомобіль марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя враховує, що в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Із змісту вищезазначених норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що захист прав власника чи законного володільця майна, яке має значення для кримінального провадження, є пріоритетним, і ступінь втручання у право власності особи має бути співмірним потребам досудового розслідування.

Так, даних про те, що у кримінальному провадженні на даний час потребується проведення додаткових досліджень транспортного засобу, чи проведення з ним будь-яких слідчих чи процесуальних дій в ході досудового розслідування, органом досудового розслідування не надано, як і не надано доказів необхідності подальшого обмеження власника у праві користування транспортним засобом.

Варті уваги також наслідки застосованого арешту для ОСОБА_4 , оскільки відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Разом з цим, суд бере до уваги, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000707 від 28.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, автомобіль марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні оскільки може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

З огляду на зазначене, суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування відпала потреба у арешті вказаного автомобіля в частині заборони користування ним та відсутні підстави вважати, що незастосування арешту у цій частині призведе до приховування чи втрати цього майна.

Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання - задовольнити частково.

Частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.01.2025 у справі № 761/51/25, на автомобіль «Skoda Octavia A5», реєстраційний номер НОМЕР_1 WIN НОМЕР_2 рік випуску 2010, об`єм двигуна 1595, колір БЕЖЕВИЙ, в частині заборони користування ним.

В іншій частині - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1