Справа № 341/1209/25
Провадження № 11-сс/4808/277/25
Категорія ст. 304 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

скаржника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду від 21 липня 2025 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_8 , -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_8 , поданої в порядку статті 206 КПК України щодо незаконного затримання ОСОБА_9 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку статті 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на її незаконність та необґрунтованість.

Вказує, що 15 липня 2025 року о 17:00 годині близько міста Галича чотирма особами в чорній формі з вогнепальною зброєю було насильницьким способом викрадено її сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нанесенням йому тілесних пошкоджень, а також пошкодженням належного потерпілому ОСОБА_9 майна (транспортного засобу). На даний час скаржниці не відомо, де знаходиться її незаконно затриманий син, чи загрожує йому небезпека і чи змушують його до вчинення якихось дій всупереч його волі чи під примусом.

Зазначає, що на даний момент 24.07.2025 року правоохоронні органи з`ясували, де знаходиться викрадений потерпілий, проте продовжують не виконувати свої обов`язки, визначені Конституцією та міжнародними договорами, не звільняють його від зловмисників, що є обґрунтованою обставиною для звернення до службової особи вищого рівня в порядку ст. 313 КПК України.

Звертає увагу, що вищевказані дії є порушенням прав і свобод людини, завідомо незаконний арешт, тобто позбавлення волі без рішення суду, шахрайство, перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, проведення над потерпілим без його згоди протиправного медичного досліду, тобто військово-лікарської експертизи лікарями комісії та примушування до найманства, що може призвести до загибелі потерпілого, є порушенням права на життя без оголошення стану війни, і порушенням Конституції України, звичаїв війни та міжнародних договорів.

Просить ухвалу слідчого судді Галицького районного суду від 21.07.2025 року скасувати та зобов`язати службову особу ОСОБА_10 , керівника ГУНП в Івано-Франківській області або іншого працівника ВП №3 (м. Галич) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області доставити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи, беручи до уваги статті 206, 207 КПК України, ст. 55 Конституції України.

Під час апеляційного розгляду:

- скаржник ОСОБА_8 , підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити;

- прокурор вважає ухвалу слідчого судді законною, а подану апеляційну скаргу необґрунтованою, просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вказаних вимог закону слідчий суддя в повній мірі дотримався.

Однією із загальних засад кримінального провадження, згідно п.17 ч.1 ст.7 та ч.1 ст.24 КПК України, є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Частиною першою ст. 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які оскаржуються під час досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.

Окрім цього, згідно із частиною 1 статті 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Слідчим суддею обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_9 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку з застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку статті 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою у порядку статті 207 КПК України, не утримується правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження, також відсутні відомості, що дана особа утримується на території, на яку поширюється юрисдикція Галицького районного суду Івано-Франківської області.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про попереднє ув`язнення" (зі змінами та доповненнями) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Згідно з статтею 4 Закону України "Про попереднє ув`язнення" (зі змінами та доповненнями) - установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Слідчий суддя прийшов до обґрунтованого переконання, що відповідно до частини 1 статті 206 КПК України та Закону України "Про попереднє ув`язнення" (зі змінами та доповненнями) вбачається, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Положеннями ст. 303 КПК України не передбачено оскарження до слідчого судді щодо незаконного затримання.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягають оскарженню.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку статті 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Окрім цього, в оскаржуваній ухвалі, слідчий суддя обґрунтовано звернув увагу скаржника на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами ТЦК та СП, працівниками поліції чи військової частини при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту вона вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо її сина протиправних дій, що містять ознаки кримінального правопорушення, до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення, що заявницею було зроблено.

Разом з тим, ухвалою слідчого судді від 17.07.2025 у справі № 341/1204/25 зобов`язано уповноважену особу відділення поліції № 3 (м. Галич) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_8 від 15.07.2025 року.

Тому, слідчий суддя із врахуванням положень ч. 4 ст. 304 КПК України прийшов до обґрунтованого переконання про відмову у відкритті провадження за вказаною скаргою ОСОБА_8 .

Враховуючи вищевикладене, істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_8 , при апеляційному розгляді не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_8 , є необґрунтованою, тому її слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись вимогами ст. 303, 304, 306, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду від 21 липня 2025 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_8 , поданої в порядку статті 206 КПК України щодо незаконного затримання ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5