ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 646/789/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/1419/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченої ОСОБА_7 , яка взяла захист своїх інтересів на себе, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме представника потерпілого ОСОБА_8 , належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2025 року відносно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Сєверодонецьк Луганської області, з середньою освітою, заміжню, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено їй покарання у виді виправних робіт строком 1 (один) рік;

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 2 (два) місяці.

На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 2 (два) місяці.

На підставі ч.1 ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов прокурора Дворічанського відділу Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 в інтересах держави в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_7 задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області шкоду, завдану кримінальними правопорушеннями, у розмірі 27602 (двадцять сім тисяч шістсот дві) гривні 48 копійок.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вказаним вироком встановлено, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області перебувала пенсіонер ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_10 мала відкритий в АТ «Приват Банк» рахунок НОМЕР_2 , до якого прив`язана банківська картка № НОМЕР_3 , на який їй надходили пенсійні виплати від Головного управління ПФУ у Харківській області, які передбачені їй відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме державне пенсійне забезпечення за віком.

Зазначені виплати, а саме пенсію за віком, ОСОБА_10 отримувала у період з 4 по 8 число кожного місяця, шляхом зарахування грошових коштів на рахунок відкритий в АТ «Приват Банк».

04.05.2022 відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 65 від 05.05.2022 ОСОБА_10 померла у селищі Ківшарівка Куп`янського району Харківської області, про що достовірно було відомо її родичці, ОСОБА_7 .

Згідно з пунктом 3) частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, у разі смерті пенсіонера.

У ОСОБА_7 , в травні 2022 року, після настання смерті ОСОБА_10 , але не пізніше 16.07.2022, яка достовірно знала, що ОСОБА_10 померла і на її карту безпідставно продовжували нараховуватися пенсійні виплати, умисно не повідомивши органи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про наявність підстав для призупинення нарахування та перерахування пенсії, яка нараховувалась ОСОБА_10 , маючи при цьому реальну можливість повідомити одразу після виїзду з деокупованої території Куп`янського району Харківської області, під час перебування останньої на території тимчасово окупованого представниками збройних сил Російської Федерації селища Ківшарівка Куп`янського району Харківської області, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме заволодіння грошовими коштами Державного бюджету України, які нараховувалися відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як пенсія ОСОБА_10 , в період тимчасової окупації території Куп`янського району Харківської області.

Так, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що вона не має за законом права отримувати зазначені кошти, а також, що вказані кошти виплачені Пенсійним фондом України всупереч статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю відомостей про факт смерті ОСОБА_10 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами Державного бюджету України, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, користуючись родинним зв`язком з померлою ОСОБА_10 , з метою реалізації свого злочинного умислу виїхала до міста Старобільськ Луганської області, де 16.07.2022 по вулиці Шевченко, будинок 2 за допомогою банківської картки, емітованої АТ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_10 , з банківського рахунку НОМЕР_2 на який 07.06.2022 та 07.07.2022, було нараховано пенсію за віком у загальному розмірі 9314,48 гривень, застосовуючи ПІН-код до неї, здійснила транзакцію зі зняття коштів з пенсійної карти померлої ОСОБА_10 , розрахувавшись за товари і послуги у сумі 9000,00 гривень, тим самим незаконно заволоділа грошовими коштами Державного бюджету України, якими розпорядилась на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду державі в особі ГУ ПФУ в Харківській області на суму 9000,00 грн.

Вказані дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України, тобто шахрайство (заволодіння чужим майном шляхом обману).

Окрім того, встановлено, що у ОСОБА_7 в серпні 2022 року, але не пізніше 12.08.2022, яка достовірно знала, що ОСОБА_10 померла і на її карту безпідставно продовжували нараховуватися пенсійні виплати, маючи реальну можливість повідомити органи Пенсійного фонду України про факт смерті останньої, оскільки знаходилась на підконтрольній території України, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме заволодіння грошовими коштами Державного бюджету України, які нараховувалися відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як пенсія ОСОБА_10 .

Так, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що вона не має за законом права отримувати зазначені кошти, а також, що вказані кошти виплачені Пенсійним фондом України всупереч статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю відомостей про факт смерті ОСОБА_10 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами Державного бюджету України, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, користуючись родинним зв`язком з померлою ОСОБА_10 , з метою реалізації свого злочинного умислу виїхала до міста Києва, де 12.08.2022 за адресою: Житомирське шосе 17-й км, будинок 22 за допомогою банківської картки емітованої АТ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_10 , з банківського рахунку НОМЕР_2 , на який 04.08.2022 було нараховано пенсію за віком у розмірі 4668,4 гривень, застосовуючи ПІН код до неї здійснила транзакцію зі зняття коштів з пенсійної карти померлої ОСОБА_10 , розрахувавшись за товари і послуги у розмірі 4500,00 гривень, тим самим незаконно заволоділа грошовими коштами Державного бюджету України, якими розпорядилась на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду державі в особі ГУ ПФУ в Харківській області на суму 4500,00 гривень.

ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами Державного бюджету України, а саме грошових коштів, перебуваючи в селищі Ківшарівка Куп`янського району Харківської області, де 31.12.2022 за адресою: Колишня школа № 13, за допомогою банківської картки емітованої АТ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_10 , з банківського рахунку НОМЕР_2 , на який 06.10.2022, 07.11.2022,07.12.2022, було нараховано пенсію за віком у загальному розмірі 14013,12 гривень застосовуючи ПІН-код до неї здійснила дві транзакцїї зі зняття коштів з пенсійної карти померлої ОСОБА_10 , розрахувавшись за товари і послуги у загальному розмірі 1189,00 гривень, тим самим незаконно заволоділа грошовими коштами Державного бюджету України, якими розпорядилась на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду державі в особі ГУ ПФУ в Харківській області на суму 1189,00 гривень.

ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами Державного бюджету України, а саме грошових коштів, перебуваючи у місті Харкові, де 09.02.2023 по вулиці Полтавський шлях, будинок 56, за допомогою банківської картки, емітованої AT «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_10 , з банківського рахунку НОМЕР_2 , на який 06.01.2023 та 07.02.2022 було нараховано пенсію за віком у загальному розмірі 9325,64 гривень, застосовуючи ПІН -код до неї здійснила транзакцію зі зняття грошових коштів через банкомат у сумі 10000,00 гривень, тим самим незаконно заволоділа грошовими коштами Державного бюджету України, якими розпорядилась на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду державі в особі ГУ ПФУ в Харківській області на суму 10000,00 гривень.

ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами Державного бюджету України, перебуваючи у місті Харкові, де 03.05.2023 по проспекту Героїв Харкова, будинок 256, за допомогою банківської картки емітованої АТ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_10 , з банківського рахунку НОМЕР_2 , на який 07.03.2023 та 06.04.2023 було нараховано пенсію за віком, у загальному розмірі 10845,42 гривень, застосовуючи ПІН-код до неї здійснила транзакцію зі зняття коштів з пенсійної карти померлої ОСОБА_10 , розрахувавшись за товари і послуги у загальному розмірі 1200,00 гривень, тим самим незаконно заволоділа грошовими коштами Державного бюджету України, якими розпорядилась на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду державі в особі ГУ ПФУ в Харківській області на суму 1200,00 гривень.

ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами Державного бюджету України, умисно передала банківську карту, емітовану АТ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_10 , своїй колишній невістці ОСОБА_11 , не посвячуючи її про свої злочинні наміри, яка виїхала до міста Чугуїв Харківської області, де 25.05.2023 за адресою: вулиця Харківська, будинок 96, за допомогою банківської картки, емітованої АТ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_10 , з банківського рахунку НОМЕР_2 на який 05.05.2023 було нараховано пенсію за віком у розмірі 5422,71 гривень, а також був залишок з попередніх пенсійних нарахувань у загальному розмірі 21822,18 гривень, застосовуючи ПІН-код до неї здійснила транзакцію зі зняття грошових коштів через банкомат у сумі 9600,00 гривень, та у подальшому передала грошові кошти ОСОБА_7 . Таким чином, ОСОБА_7 незаконно заволоділа грошовими коштами Державного бюджету України, якими розпорядилась на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду державі в особі ГУ ПФУ в Харківській області на суму 9600,00 гривень.

Своїми діями ОСОБА_7 незаконно заволоділа грошовими коштами Державного бюджету України, які безпідставно були нараховані померлій ОСОБА_10 , як пенсія за віком, розпорядилась на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду державі в особі ГУ ПФУ в Харківській області на загальну суму 35489,00 гривень.

Вказані дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 190 Кримінального кодексу України - шахрайство (заволодіння чужим майном шляхом обману), вчинене повторно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню ч. 2 ст. 190 КК України за ознакою повторності при кваліфікації дій ОСОБА_7 та невідповідністю призначеного за ч. 1 ст. 190 КК України покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої ОСОБА_7 внаслідок м`якості та постановити свій вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 190 КК України на ч. 1 ст. 190 КК України, призначивши їй покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 1 року пробаційного нагляду, виключивши із мотивувальної та резолютивної частин вироку посилання суду на застосування при призначенні покарання ч. 1 ст. 70 КК України. Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 певні обов`язки.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Обвинувачена ОСОБА_7 не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи за можливе виправити недоліки допущені судом першої інстанції.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченої, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та фактичні обставини його вчинення в апеляційній скарзі не оспорюються, то відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Що стосується апеляційних вимог прокурора, то колегія суддів вважає, що його твердження про застосування закону, який не підлягає застосуванню ч.2 ст.190 КК України за ознакою повторності при кваліфікації дій ОСОБА_7 є законними та ґрунтуються на матеріалах справи. У зв`язку з цим вирок суду першої інстанції підлягає зміні саме в цій частині через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Частинами 1, 2 ст.32 КК України передбачено, що повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного кримінального правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії ОСОБА_7 були охоплені єдиним умислом, із заздалегідь поставленою загальною метою на заволодіння наявними на банківській картці грошовими коштами, що перераховувалися Головним управлінням пенсійного фонду в Харківській області її померлій родичці ОСОБА_10 .

Аналізуючи дії ОСОБА_7 , колегія суддів констатує, що в її діях мало місце саме продовжуване кримінальне правопорушення.

Так, продовжуване кримінальне правопорушення схоже на повторність в тому, що складається з кількох тотожних дій, але при продовжуваному кримінальному правопорушенні особа має єдиний кримінально протиправний намір, що охоплює заздалегідь поставлену мету та єдиний умисел, що об`єднує всі вчинені особою діяння. При повторному ж вчиненні кримінальних правопорушень кожен з них має свою суб`єктивну сторону і самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого кримінального правопорушення. Продовжуване кримінальне правопорушення виключає повторність і діяння особи кваліфікується як єдине кримінальне правопорушення. Такі діяння не утворюють повторності, оскільки кожне з них стає елементом одиничного кримінального правопорушення і окремим кримінальним правопорушенням щодо будь-якого іншого з цих діянь бути не може, а при повторності тотожних кримінальних правопорушень кожен із них має свою суб`єктивну сторону, зокрема самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого кримінального правопорушення.

В свою чергу ОСОБА_7 розпоряджалася банківською карткою померлої родички ОСОБА_10 і мала намір отримувати на неї грошові кошти стільки, скільки вони будуть нараховуватися.

Частиною дій, направлених на реалізацію цього умислу було і неповідомлення Головного управлінням пенсійного фонду в Харківській області про смерть родички, оскільки умисел обвинуваченої і полягав в отриманні грошових коштів на її рахунок стільки, скільки це буде можливо, а не виникав кожного разу після отримання щомісячної пенсії на картку ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_7 вчинювала одні й ті ж тотожні діяння, які були охоплені єдиним умислом. Об`єднання тотожних діянь єдиним кримінально протиправним наміром означає, що до вчинення першого з низки тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її кримінально протиправного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямоване на реалізацію цього наміру.

Саме до таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 10 09 2019 у справі 610/1109/18 за касаційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_12 .

Аналогічна позиція викладена у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02 03 2023 у справі №352/2092/20.

За таких обставин в діях ОСОБА_7 відсутня повторність, оскільки вчинені нею тотожні дії, які мали загальну мету, від самого початку охоплювались єдиним кримінально протиправним наміром і за своєю суттю являються продовжуваним кримінальним правопорушенням.

У зв`язку з цим епізоди заволодіння коштами у період з серпня 2022 року по травень 2023 року не потребують додаткової кваліфікації за ч.2 ст.190 КК України.

Відповідно відсутня і сукупність злочинів, а тому ч.1 ст.70 КК України підлягає виключенню.

З огляду на викладене, твердження прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність не позбавлене правових підстав та підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи викладене, вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11 квітня 2025 року підлягає зміні відповідно до ст.413 КПК України, а саме у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню - ч.2 ст.190 КК України за ознакою повторності при кваліфікації дій ОСОБА_7 .

Що ж стосується апеляційних доводів прокурора щодо безпідставного призначення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 190 КК України покарання у виді виправних робіт, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими та погоджується, що у даному випадку має місце ще й невідповідність призначеного покарання.

Так, ч. 1 ст. 57 КК України передбачено, що покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та не спростовано в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, факт встановлення офіційного працевлаштування ОСОБА_7 відсутній.

З огляду на викладене, твердження прокурора щодо безпідставності призначення судом першої інстанції ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України такого виду покарання як виправні роботи не позбавлене правових підстав та підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 190 КК України допустив порушення, передбачене п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України тобто застосував закон, передбачений ст. 57 КК України, який не підлягає застосуванню, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни вироку.

Так, санкція ч. 1 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Тож, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченої до вчинених дій, особи обвинуваченої, колегія суддів дійшла висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 1 року пробаційного нагляду з покладенням відповідних обов`язків.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст. 7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2025 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої за ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України, - змінити в частині призначеного покарання.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 190 КК України на ч. 1 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 190 КК України покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4