УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 711/3310/22

провадження № 51-7870 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу та зміни і доповнення до скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 10 червня 2025 року щодо останнього,

установив:

Зазначеною ухвалою Черкаський апеляційний суд, за результатами розгляду апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 залишив без зміни вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 червня 2024 року.

Цим вироком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Черкаси, раніше неодноразово судимого, останнього разу - вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 жовтня 2019 року за ч. 2 ст. 186 КК України до остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць, звільненого 30 грудня 2021 року умовно - достроково на невідбутий строк один рік три місяці три дні,

суд першої інстанції визнав винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 жовтня 2019 року у виді позбавлення волі на строк шість місяців, та остаточно призначив покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

Ухвалив рішення про залік досудового тримання під вартою та цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 .

За встановленими судом першої інстанції обставинами, ОСОБА_5 12 червня 2022 року, близько 19:50, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом віджиму металопластикових вхідних дверей проник на територію приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , до житлового будинку, що належить ОСОБА_6 , звідки таємно викрав майно потерпілої та грошові кошти в сумі 20 000 грн, чим завдав матеріальної шкоди на загальну суму 49 898,65 грн, після чого з місця вчинення злочину зник.

Зазначені діяння ОСОБА_5 суд кваліфікував за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

У касаційній скарзі та змінах і доповненнях до неї, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду й призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування своїх вимог зазначає про недопустимість доказів, а саме показань свідка ОСОБА_7 , які, на думку сторони захисту, були отримані з порушенням процесуального порядку. Захисник посилається на задоволений відвід прокурору та наявність позапроцесуальних зв`язків між прокурором і свідком, що, на її переконання, ставить під сумнів достовірність показань.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження, з наведених у скарзі мотивів, з огляду на таке.

За змістом касаційної скарги захисник посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, проте, обґрунтовує свої вимоги через неналежну, на її думку, оцінку доказу.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто касаційний суд не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Вимогами кримінального процесуального закону передбачено, що рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності й обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Згідно з ухвалою Черкаського апеляційного суду від 10 червня 2025 року, засуджений ОСОБА_5 оскаржував вирок, зокрема, посилаючись на сумніви щодо правдивості показань свідка ОСОБА_7 , у зв`язку із задоволенням відводу прокурору ОСОБА_8 .

Колегія суддів апеляційного суду перевірила ці доводи та обґрунтовано визнала їх безпідставними, зазначивши, що участь у провадженні прокурора, відвід якої було задоволено ухвалою суду першої інстанції від 19 квітня 2024 року, не є підставою для скасування вироку.

Крім того, апеляційний суд, розглядаючи інші доводи апеляційної скарги засудженого, підтвердив, що показання свідка були зіставлені з іншими доказами (протоколами огляду, речовими доказами, показаннями потерпілої). Суд першої інстанції надав цим показанням належну правову оцінку в сукупності з іншими доказами, що відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Отже, апеляційний суд здійснивши перевірку апеляційної скарги засудженого та, зокрема, доводу аналогічному тому, що наведений у касаційній скарзі, визнав його безпідставним. Колегія суддів касаційного суду погоджується із висновками, наведеними в ухвалі апеляційного суду.

Інших доводів, які б обґрунтовували необхідність перегляду ухвали апеляційного суду, у касаційній скарзі захисником не наведено, тому підстав для відкриття касаційного провадження немає.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою та змінами і доповненнями до скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 10 червня 2025 року щодо останнього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3