Єдиний унікальний номер 333/4544/23
Провадження № 1-кп/333/191/25
ВИРОК

Іменем України

28 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в режимі спеціального судового провадження в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000673 від 27 квітня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця російської федерації, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має малолітнього сина ( ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф ОСОБА_7 та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООП і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів зс рф на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої етапі 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком па 30 діб, дія якого неодноразово продовжена відповідними указами Президента України, затвердженими Законами України, зокрема Законом України від 07.02.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено продовження воєнного стану з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

24.02.2022, на виконання наказів вищого політичного та воєнного керівництва рф, військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області, яке було захоплено 25.02.2022.

У відповідності до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 (у редакції від 09.03.2023 №84) «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» станом на 22 грудня 2022 року», вся територія Мелітопольського району Запорізької області у тому числі територія Семенівської сільської територіальної громади відноситься до тимчасово окупованої російською федерацією території України.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон №1207-VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права па майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходяться на тимчасово окупованій території.

Порядок створення органів місцевого самоврядування, обрання сільських, селищних, міських голів, встановлюється Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування України» та іншими Законами та ґрунтується на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону №1207-VIІ, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Після повної окупації території Мелітопольського району Запорізької області, представниками зф рф фактично було узурповано всі владні повноваження на вище зазначеній території шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності територіальних громад, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення на захоплених територіях, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Разом з тим, у невстановлений час, але не пізніше ніж 01.04.2022, представниками зф рф всупереч порядку установленого Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншим діючим нормативно-правовим актам, цілеспрямовано створено окупаційну адміністрацію Мелітопольського району Запорізької області - т.зв. «военногражданскую администрацию Мелитопольского района», з метою подальшого утримання адміністративно-політичного контролю на захопленій військовим шляхом території та безпосередньої реалізації всіх узурпованих владних повноважень діючої Мелітопольської районної ради Запорізької області та відповідної державної адміністрації.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військовим шляхом територіях Мелітопольського району Запорізької області, представники зф рф разом із посадовими особами зазначеної окупаційної адміністрації Мелітопольського району Запорізької області, діючи за підтримки місцевих колаборантів та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення, створили на території Семенівської сільської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області аналогічний незаконний орган влади у вигляді місцевої окупаційної адміністрації держави-агрссора - т.зв, «Семеновскую поселковую администрацию» (в подальшому, а саме 12.09.2022 зареєстрована в «реестре юридических лиц, осуществляющих деятельность в Запорожской области» 3 повним найменуванням «Администрация Семеновского сельского поселения Мелитопольского района Запорожской области», яка розташована за адресою: Запорізька обл., Мелітопольський р-н, с. Семенівка, вул. Мсрнютравнсва, буд. 57), наділивши її всіма необхідними владними повноваженнями, узурпованими у діючої Семенінської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, яка була евакуйована до м. Запоріжжя, де і продовжує свою законну діяльність.

Так, положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що окупаційна адміністрація рф - це сукупність державних органів і структур рф, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольними рф самопроголошеними органами, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріуси та суб`єкти адміністративних послуг.

В свою чергу незаконними органами, посадовими та службовими особами відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

В подальшому, у травні місяці 2022 року, громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи на території Семенівської сільської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області, яка з 25.02.2022 по теперішній час є тимчасово окупованою рф територією України, маючи проросійські погляди та досвід роботи в органах місцевого самоврядування, діючи умисно, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої зф рф, прийняв пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників зф рф та окупаційної адміністрації - т.зв. «военно-гражданской администрации Мелитопольского района Запорожской области», добровільно зайняв посаду «начальника отдела ЖКХ муниципальной собственности архитектуры и благоустройства Семеновской поселковой администрации» (з 12.09.2022 зареєстрована в «реестре юридических лиц, осуществляющих деятельность в Запорожской области» з повним найменуванням «Администрация Семеновского сельского поселения Мелитопольского района Запорожской области»), яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в тому числі: загальна організація роботи та управління підпорядкованими структурними підрозділами, винесення та затвердження рішень, розпорядження коштами та майном окупаційної адміністрації, тощо.

Обґрунтування застосування судом in absentia

Відповідно ст. 129 Конституції України, ст. 7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження і протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування, ухвалою суду від 31.10.2024 прийнято рішення про здійснення спеціального судового провадження стосовно вказаного вище обвинуваченого та, відповідно, судовий розгляд проводився за відсутності обвинуваченого.

У зв`язку з цим обвинувачений ОСОБА_5 не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо (п.п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 10 КПК України, суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Тому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях.

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру та обвинувальний акт спрямовано до суду, у судові засідання не з`явився, незважаючи на судові повістки (оголошення), надані до газети «Урядовий кур`єр», на сайті суду та на сайті Офісу Генерального прокурора.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , належним чином повідомленого про проведення відносно нього досудового розслідування та здійснення судового розгляду, від користування своїм правом предстати перед судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим ОСОБА_5 і з`ясувати в нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймав участь у реалізації права на захист обвинуваченим ОСОБА_5 під час судового розгляду та висловив свою позицію з приводу недоведеності вини останнього у даному кримінальному провадженню.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного кримінального провадження, що тимчасова окупація з боку Російської Федерації частини території України (у т.ч. м. Мелітополя Мелітопольського району Запорізької області), яка розпочалася із збройної агресії 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення збройних сил Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку Російської Федерації частини території України є загально відомими фактами, які не потребують окремого судового доказування.

Докази, які досліджені судом

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Дослідивши під час спеціального судового провадження в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України підтверджується наступними дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами, а саме:

Фактичними даними, що містяться в показаннях допитаних під час судового розгляду свідків:

- в судовому засідання свідок ОСОБА_8 пояснив, що він особисто знає ОСОБА_5 та його родину,оскільки проживав з ним на одній вулиці. До початку війни ОСОБА_5 був інженером-електриком Семенівськоїх сільської ради Мелітопольского району. Після окупації зайняв посаду заступника голови Семенівської сільської ради Мелітопольського району, пізніше Трепінської адміністрації.

Він знає, з розмов мешканців, які залишилися на окупованій території, що ОСОБА_5 був причетний та особисто присутній під час обшуків будинків де проживали сім`ї українських військовослужбовців. ОСОБА_5 приймав активну участь у знятті Державного прапору України з державних установ та встановлення прапору рф, а також демонтував таблиці з назвами держустанов України.

На даний момент ОСОБА_5 неодноразову йому телефонував та погрожував йому фізичною розправою над його матір`ю, яка залишилась проживати на окупованій території.

- в судовому засідання свідок ОСОБА_9 пояснив, що до лютого 2022 року ОСОБА_5 офіційно займав посаду в сільській раді Семенівської отг, однак з квітня 2022 року перейшов на бік окупантів та обійняв посаду в державних органах влади рф. Десь квітень-травень 2022 року ОСОБА_5 особисто приймав участь у знищенні символіки України (знімав Держаний прапори України, зривав з приміщень державних установ таблички з їх назвами). Попелешко неодноразово зустрічався з співробітниками фсб росії, він це знає, оскільки вони в подальшому йому та його сім`ї погрожували. Він особисто не знає, чи ОСОБА_5 погрожувала та змушували зайняти нову посаду, однак вважає, те що він бачив, і як себе поводив останній, то він свою посаду зайняв добровільно.

Під час судового розгляду, судом свідки: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 не допитувалися, оскільки прокурор відмовся від їх допиту, а сторона захисту не наполягала на їх допиті.

Фактичними даними, що містяться в таких джерелах доказів:

- протоколі за результатами проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 07.03.2023 оперуповноважений ІНФОРМАЦІЯ_3 провів огляд облікового запису «Телеграм» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , яким користується громадянка України ОСОБА_15 .

(т. 2 а.п. 117-120).

- в протоколі за результатами огляду від 14.05.2023, слідчим ІНФОРМАЦІЯ_3 оглянуто DVD де виявлено переписку в ОСОБА_15 з ОСОБА_16 в чаті «ІНФОРМАЦІЯ_4». Де ОСОБА_5 передає звіти своєї діяльності ОСОБА_15 .

Запис на оптичному диску, долучений до матеріалів справи та був оглянутий в судовому засіданні;

(т. 2 а.п. 121-141).

- в протоколі за результатами тимчасового доступу від 22.04.2023, слідчим ІНФОРМАЦІЯ_3 оглянуто мобільний телефон Айфон, моделі 11 ПРО де виявлено фотографії ОСОБА_5 , де останній приймає в різних офіційних заходах на підтримку окупаційної влади рф.

Запис на оптичному диску, долучений до матеріалів справи та був оглянутий в судовому засіданні;

(т. 2 а.п. 147-157).

- в протоколі за результатами огляду від 11.04.2023, слідчим ІНФОРМАЦІЯ_3 оглянуто DVD де виявлено файли, які мають відомості щодо діяльності окупаційної адміністрації на тимчасово окупованій території Семенівської сільської громади Мелітопольського району Запорізької області, а саме: 1) табеля робочого часу де вказаний ОСОБА_5 , як працівник окупаційної влади; 2) платіжною відомістю про виплату заробітної плати ОСОБА_5 , як «начальнику отдела ЖКХ мунуиципальной собственности архитектури и благоустройства Семеновской поселковой администрации»; 3) посвідчення видане «правительством Запорожской области Семеновская военно-гражнаская администрация удостовереня начальнику отдела ЖКХ муниципальной собственности архітектурі и благоустройства ОСОБА_5 »

Запис на оптичному диску, долучений до матеріалів справи та був оглянутий в судовому засіданні;

(т. 2 а.п. 16-105).

- в протоколі огляду від 11.04.2023 згідно якого слідчий провів огляд та скопіював з глобальної мережі Інтернет інформацію розміщена у відкритому доступі стосовно «Администрации Семеновского сельского поселения Мелитопольского района Запорожкой области» виявлено «выписка из Единого государственного реестра юридических лиц» де зазначено, що «Администрации Семеновского сельского поселения Мелитопольского района Запорожкой области» зареєстрована, як юридична особа в рф.

(т. 1 а.п. 170-178).

- протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімках від 02.05.2023 з якого судом встановлено, що свідок ОСОБА_9 впізнав за фотознімками ОСОБА_5 (фотознімок 4), як особу, який перейшов на бік окупаційної влади;

(т. 1 а.п. 182-185)

- протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімках від 02.05.2023 з якого судом встановлено, що свідок ОСОБА_11 впізнав за фотознімками ОСОБА_5 (фотознімок 4), як особу, який перейшов на бік окупаційної влади;

За наслідком вищевказаних письмових доказів, суд вважає встановленими обставини про те, що ОСОБА_5 здійснює свою незаконну діяльність на посаді «начальника отдела ЖКХ муниципальной собственности архитектуры и благоустройства Семеновской поселковой администрации» з 12.09.2022 зареєстрована в «реестре юридических лиц, осуществляющих деятельность в Запорожской области» з повним найменуванням «Администрация Семеновского сельского поселения Мелитопольского района Запорожской области»

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Крім того, під час судового розгляду було досліджено характеризуючі обвинуваченого ОСОБА_5 відомості, а також досліджені такі документи:

- витяг з ЄРДР у кримінальному провадженню №0000086 від 12.01.2023, який підтверджує факт внесення відомостей до ЄРДР та початок проведення досудового розслідування з відповідною правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень за ч. 5 ст. ст. 111-1 КК України. Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стали матеріали правоохоронних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень про те, що «у невстановлений час, однак не раніше 01 04 2022, громадяни України із числа місцевих жителів населених пунктів, що входить до складу Семенівської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області, серед яких ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_5 , діючи умисно, з власної ініціативи добровільно погодились на співпрацю з представниками держави-агресора шляхом зайняття посад, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади створеному на тимчасово окупованій території. - тзв «Семеновская сельская администрация Мелитопольского района Запорожской области».

(т. 1 а.п. 119-120)

- постанову начальника слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12.01.2023 про створення групи слідчих для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000086 від 12.01.2023;

(т. 1 а.п. 123-124)

- постанову заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_20 від 17.01.2023 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000086 від 12.01.2023;

(т. 1 а.п. 127)

- постанова прокурора про виділення матеріалів кримінального провадження від 27.04.2023, згідно якої виділено з матеріалів кримінального провадження№0000086 від 12.01.2023 матеріали досудового розслідування за епізодом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України в окреме провадження під № №0000673 від 27 квітня 2023 року;

(т. 1 а.п. 130-133)

- постанову начальника слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.04.2023 про створення групи слідчих для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000673 від 27 квітня 2023 року;

(т. 1 а.п. 127-128)

- постанову заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_20 від 27.04.2023 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000673 від 27 квітня 2023 року;

(т. 1 а.п. 129)

- ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 09.05.2023, надано дозвіл на використання у кримінальному провадженні №0000673 від 27.04.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, інформації, яка міститься у протоколі про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем № 59/5/5/3-683т від 07.03.2023, додатку до нього - DVD-R диску №59/5/5/3-223т від 07.03.2023, а також процесуальних документах на підставі яких вказана інформація отримана, а саме клопотання слідчого № 59/14/К-14ІТ від 01.03.2023та ухвали Запорізького апеляційного суду № 10/999т від 02.03.2023, отриманих і складених у рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000092 від 23.03.2022 року.

(т. 2 а.п. 105-106)

- ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.05.2023, якою надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000673 від 27 квітня 2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 111-1 КК України;

(т. 1 а.п. 76-79)

- ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.05.2023, якою застосовано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

(т. 1 а.п. 134-139)

- ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2023, якою накладено арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме:

об`єкт нерухомого майна - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 07, Тип об`єкта: квартира, об`єкт житлової нерухомості: Так, Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 50.5, житлова площа (кв.м): 28.9, Опис: складається з двох жилих кімнат і має розмір загальної площі 50,5 кв.м., житлової площі 28,9 кв.м., Адреса: АДРЕСА_2, номер об`єкта в РПВН: 17177143.

(т. 1 а.п. 140-143)

Оцінка суду

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А., заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недостовірними чи недопустимими.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо розгляду даної справи в порядку спеціального судового провадження. Зазначив, що під час судового розгляду не знайшов свого підтвердження той факт, що ОСОБА_5 вчинив інкримінований йому злочин.

З огляду на досліджені судом докази, суд вважає ці твердження необґрунтованими та такі, які з об`єктивних причин не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Враховуючи наведене, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання суд виходить із наступного

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості вчиненого злочину, останній віднесено до категорії тяжкого злочину.

Обставин, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , також не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, проте враховуючи також, що обвинувачений вчинив даний злочин умисно, усвідомлюючи свої дії, які полягли в добровільному зайнятті посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, а саме: мовою оригіналу «начальник отдела ЖКХ муниципальной собственности, архитиктуры и благоустройства Семеновской поселковой администрации Запорожской области», суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, з позбавленням права обіймати певні посади, з конфіскацією майна.

Приймаючи рішення про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна, суд враховує, що вказане додаткове покарання є обов`язковим у санкції вказаної статті.

Також, суд при прийняття рішення враховує правові висновки, викладені у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі №753/18479/16-к (провадження №51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі №171/869/21 (провадження №51-838км22) в частині можливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, в тому числі і до осіб, які на час вчинення зазначеного кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю, з огляду на положення, передбачені ст. 55 КК України.

З вказаних правових висновків вбачається, що не є перешкодою для призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та обставина, що обвинувачений на момент ухвалення вироку не працює на певній посаді та не проводить діяльність, з використанням можливостей якої (яких) він вчинив кримінальне правопорушення.

В даному випадку суд вважає, що буде справедливим та співмірним покарання особі, яка визнана винуватою у здійсненні колабораційної діяльності, яке унеможливить певний період часу у майбутньому бути представником державної влади в Україні.

Призначаючи покарання суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ч. 2 ст. 52 КК України, конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.

Підстави для застосування положень ст. 69, 75 КК України відсутні, оскільки відсутні обставини, передбачені ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення з огляду на вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України.

Суд приходить до висновку, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого ОСОБА_5 , призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.05.2023 ОСОБА_5 в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, то вказаний запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити незмінним.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного її затримання.

Рішення щодо розподілу процесуальних витрат.

Згідно матеріалів кримінального провадження процесуальні витрати відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 323,369-376,615 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади у органах державної влади та місцевого самоврядування, у державних та комунальних підприємствах, установах, а також організаціях, що надають публічні послуги на строк п`ятнадцять років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Обраний запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити незмінним.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто із дня фактичного його затримання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2023 на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_5 , а саме:

об`єкт нерухомого майна - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 07, Тип об`єкта: квартира, об`єкт житлової нерухомості: Так, Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 50.5, житлова площа (кв.м): 28.9, Опис: складається з двох жилих кімнат і має розмір загальної площі 50,5 кв.м., житлової площі 28,9 кв.м., Адреса: АДРЕСА_2 , номер об`єкта в РПВН: 17177143 - залишити незмінним до фактичного виконання вироку в частині конфіскації всього належного йому майна на користь держави.

Речові докази відсутні.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1