Справа № 507/1002/25
Провадження № 1-кп/507/56/2025
Номер рядка звіту 230
03.06.2025 рокуселище Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пасат Балтського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не зареєстрованого, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого:
- 04.11.2014 року вироком Балтського районного суду Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням 70, 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 06.06.2017 року згідно ухвали Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 26.05.2017 року на підставі ст. 107 КК України, умовно-достроковий невідбутий строк 1 рік 2 місяці 1 день;
- 05.03.2018 року Вироком Балтського районного суду Одеської визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого, ч.2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано покарання у виді 6 місяців позбавлення волі за попереднім вироком Балтського районного суду Одеської області від 04 листопада 2014 року та визначено остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна;
- 17.05.2023 вироком Малиновського районного суду визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання, частково
приєднано невідбуте ним покарання за вироком Балтського районного суду Одеської області від 05.03.2018 року і остаточно призначено покарання у виді 1 (одного) року та 1 (одного) місяця позбавлення волі;
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В :
Таким чином, дії ОСОБА_3 досудовим слідством кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, за ознакою незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Потерпілий ОСОБА_6 згідно заяви просив кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 розглянути у йогої відсутність, претензій до нього не має, просив призначити покарання відповідно до закону.
Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію своїх дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їм зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.289 КК України, за ознакою незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, має постійне місце реєстрації, за місцем проживання та за місцем перебування на військовій службі характеризується посередньо, не одружений, раніше судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться. Поряд із тим, суд враховує пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин.
Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Підстави для застосування ст.69 КК України не встановлено.
З урахуванням обставин кримінального провадження і даних про особу обвинуваченого, суд приходить до переконання про необхідність призначити обвинуваченому покарання в межах мінімальної санкції, передбаченої ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі.
Щодо застосування положень ст. 75 КК України, то суд не знаходить підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.
Судом враховується, що звільнення ОСОБА_3 , який раніше був неодноразово судимий, від відбування покарання з випробуванням за вчинення даного кримінального правопорушення не досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України, ст. 65 КК України, не матиме превентивного впливу, а саме - попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.
Отже, за таких обставин, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що призначене судом покарання у виді позбавлення волі буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 обрано у виді тримання під вартою. Оскільки ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, за яке засуджується до покарання у виді позбавлення волі, яке має відбувати реально, враховуючи дані про його особу, встановлені під час кримінального провадження, тому суд вважає за необхідне, з метою уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та забезпечення виконання вироку, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін .
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта в розмірі 7129 грн. 20 коп. відповідно до вимог ст. ст.118, 122, 124 ч. 2 КПК України, підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави.
За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування, а отже накладений ухвалами слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 02 квітня 2025 року арешт на майно, яке визнано речовим доказом, слід скасувати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання 5 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати із 03 червня 2025 року.
Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення в цьому кримінальному провадженні із 01 квітня 2025 року по 03 червня 2025 року за правилами ч.5 ст.72 КК України із розрахунку день за день.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, залишити без змін.
Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 7129 грн. 20 коп. на користь держави.
Накладений ухвалами слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 02 квітня 2025 року арешт на майно, яке визнано речовими доказами - скасувати.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1