ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/989/23 Головуюча у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/345/25 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.7 ст.111-1 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000270 від 27.06.2023 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , за відсутності останнього (in absentia) на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 04 квітня 2025 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Херсон, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, у державних та комунальних підприємствах, установах та організаціях, що надають публічні послуги, строком на 15 років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.02.2024 року - залишено без змін, до затримання ОСОБА_8 та приведення вироку до виконання.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з дня його фактичного затримання.

Строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах та експертних установах, а також органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, рахувати з моменту відбуття ОСОБА_8 основного покарання.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, 24.02.2022 збройні сили російської федерації шляхом збройної агресії із застосуванням зброї незаконно вторглись на визнану міжнародним співтовариством територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад, нанісши ракетно-бомбові удари на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, та здійснили окупацію частини території України.

В результаті вищезазначених дій з 24.02.2022 більшу частину території Херсонської області захоплено військовослужбовцями зс рф та вона знаходилась під окупацією держави-агресора, в тому числі і місто Херсон Херсонської області.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався безперервно, і який продовжує існувати станом на час ухвалення цього вироку. Тож, протягом усього періоду часу, протягом якого ОСОБА_8 вчинялись інкриміновані йому діяння, в Україні діяв воєнний стан.

Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована рф територія України (далі тимчасово окупована територія) це частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснювали фактичний контроль, або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснювали загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

З метою встановлення контролю на території тимчасово окупованого міста Херсона невстановлені особи з числа військових та представників спецслужб рф на початку травня 2022 року створили незаконний правоохоронний орган у місті Херсон, а саме - так званий «Экспертно-криминалистический центр Главного управления Министерства внутренних дел Херсонской области», який знаходиться за адресою: місто Херсон, Миколаївське шосе, 28-а та почали підшукувати осіб з числа місцевого населення, у тому числі діючих та колишніх правоохоронців, які б співпрацювали з ними у вищевказаному новоствореному окупаційною владою незаконному правоохоронному органі.

Достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, ОСОБА_8 , являючись громадянином України, фактично проживаючи у місті Херсоні, достовірно знаючи про збройну агресією рф проти України як обставину, яка є загальновідомим фактом, а також достеменно знаючи про факт захоплення міста Херсона збройними формуваннями рф, діючи умисно, підтримуючи воєнну агресію рф на території України, погодився на пропозицію невстановлених осіб з числа військовослужбовців та представників спецслужб рф у місті Херсоні та добровільно 30.08.2022 року зайняв посаду так званого «експерта отдела криминалистических экспертиз и учетов ЭКЦ ГУ МВД Херсонской области», тобто посаду у незаконно створеному окупаційною владою на тимчасово окупованій території міста Херсона правоохоронному органі.

На займаній посаді «експерта отдела криминалистических экспертиз и учетов ЭКЦ ГУ МВД Херсонской области» ОСОБА_8 з моменту свого призначення, переслідуючи свої злочинні наміри та цілі, виконував функції щодо проведення криміналістичних експертних досліджень, за результатами яких готував відповідні висновки експертиз незаконного правоохоронного органу «Экспертно-криминалистический центр Главного управления МВД Херсонской области».

Суд першої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.7 ст.111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, а також добровільна участь громадянина України в незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, та/або в збройних формуваннях держави-агресора чи надання таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України

Не погодившись з вищевказаним вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити, в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, призначивши його у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 7 ст.111-1 КК України у вигляді 12 років позбавлення волі.

Апеляційна скарга мотивована доводами та невідповідность призначеного судом покарання, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що відповідно ч.1 ст. 50 КК України, поняття покарання та його мета має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів». Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватного характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Крім того, апелянт зазначає про те, що ОСОБА_8 є особою раніше не судимою, зі слів свідків характеризувався позитивно. Разом з тим, незважаючи на позитивні дані щодо особи обвинуваченого та наявності лише однієї обтяжуючої обставини ОСОБА_8 призначене максимальне покарання визначене санкцією частини статі.

Заслухавши суддю доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишились на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах, кваліфікація його дій за ч. 7 ст. 111- 1 КК України, ніким не оскаржується а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції не переглядає вирок суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до вимог ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Статтею 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України та роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого.

Як вбачається з матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має зареєстроване місце проживання, має сім`ю, що вказує на наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

Разом з тим, ОСОБА_8 вчинив злочин особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України в період встановленого в Україні воєнного стану, який посягає на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність та недоторканість. що становить підвищену ступінь суспільної небезпечності.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції не встановлено. До обставин, які обтяжує його покарання судом не першої інстанції віднесено вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Як видно за матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції в межах своїх дискреційних повноважень при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 фактично прийняв до уваги всі наявні у суду дані, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі і ті на, які посилається в апеляційній скарзі захисник, а також врахував обставини кримінального провадження в їх сукупності, які визначають тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, форму і ступінь вини.

Щодо можливого призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, при призначенні більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ст. 69 КК), необхідно враховувати наявність зв`язку між пом`якшуючими обставинами і метою та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця. Окрім того, необхідно встановити, що відповідні пом`якшуючі обставини істотно знизили тяжкість вчиненого злочину. (Постанова ВС у справі № 591/2221/19 (провадження № 51-4503км19)

Обставини (сукупність обставин), які пом`якшують покарання, повинні бути не лише формальними, а мають стосуватися конкретних ознак складу кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується засуджений, а також обставин його вчинення, безпосередньо впливаючи на суспільну небезпеку кримінального правопорушення, та/або особи, яка його вчинила (зокрема, ролі особи у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінки під час виконання об`єктивної сторони, мотиву та мети вчинення кримінального правопорушення). Якщо засуджений у співучасті з іншими особами, які були озброєні вогнепальною зброєю, вчинив розбій із проникненням у житло, безпосередньо не застосовував насильство до потерпілих, то це характеризує ступінь його участі у вчиненні розбою, однак не може враховуватися як обставина, що пом`якшує покарання, під час вирішення питання про можливість застосування ст. 69 КК (Постанова ККС ВС від 07.02.2023 у справі № 187/1548/15-к).

Зважаючи на викладене, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції цілком обґрунтовано та мотивовано прийшов до висновку щодо необхідності призначення ОСОБА_8 покарання у виді та розмірі зазначеному в оскаржуваному вироку суду, яка передбачена санкцією частини статті вчиненого ОСОБА_8 .

Належних процесуальних чи інших підстав, які б дали можливість пом`якшити ОСОБА_8 призначене судом першої інстанції покарання, як про те йдеться в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Всі інші обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник були відомі суду під час розгляду кримінального провадження та цілком враховані судом при призначенні йому покарання.

Інших обставин чи матеріалів, ніж ті з урахуванням яких суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, до апеляційного суду не надано.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли стати підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку, не встановлено.

Зважаючи на викладене апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а підстави для зміни чи скасування оскаржуваного вироку відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 04 квітня 2025 року, стосовно ОСОБА_8 за ч. 7 ст. 111-1 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а особою, яка тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12