КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах Приватного підприємства « ОСОБА_7 » на ухвалу слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 21.04.2021 задоволено клопотання прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт на земельні ділянки з наступними кадастровими номерами :04:043:0003, :04:061:0038, :04:058:0050, власником яких є ІНФОРМАЦІЯ_1 , :04:060:0029, :04:065:0115, :04:049:0016, :22:049:0019, власником яких є ОСОБА_9 , :02:026:0006, :02:026:0005, :13:026:0006 власником яких є ОСОБА_10 , :02:021:0057, :02:026:0011, власником яких є ОСОБА_11 , :02:025:0053, :02:021:0103, власником яких є ОСОБА_12 , :02:025:0064, :02:022:0057, власником яких є ОСОБА_13 , :02:022:0032, :02:028:0063, :02:028:0064, власником яких є ОСОБА_14 , :02:022:0033, власником якої є Панасюк

_____________________________________________________________________________________

Справа № 757/19761/21-к Слідчий суддя - ОСОБА_15

Апеляційне провадження № 11-сс/824/9/2025 Суддя-доповідач -

ОСОБА_1 , :02:025:0008, власником якої є ОСОБА_16 , :02:025:0009, :02:022:0009, власником яких є ОСОБА_17 , :04:048:0039, власником якої є ОСОБА_18 , :02:028:0054, :02:029:0046, власником яких є ОСОБА_19 , :02:025:0026, :02:022:0019, :02:025:0027 , власником яких є ОСОБА_20 , :02:025:0079, :02:022:0091, власником яких є ОСОБА_21 , :02:029:0071, :02:025:0065, власником яких є ОСОБА_22 , та які перебувають в оренді та фактичному користуванні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », із забороною вчиняти всім без виключення суб`єктам державної реєстрації права на нерухоме майно, державним реєстратором прав на нерухоме майно, ІНФОРМАЦІЯ_3 та його територіальними органам, комісіям, нотаріусам, особам на яких покладаються функції державного реєстратора, державними реєстраторами органів місцевого самоврядування та державними кадастровими реєстраторами управлінь ІНФОРМАЦІЯ_4 в Україні, іншими акредитованими суб`єктами, посадовими особами, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії щодо набуття або припинення права користування, зміни користувачів, порядку користування.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ПП « ОСОБА_7 » подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на земельні ділянки: :13:026:0006; :02:022:0091; :02:025:0079; 220280400:02:025:0065, :02:022:0019, :02:028:0054, 220280400:02:029:0046, :02:025:0027, :02:029:0071, та заборони вчиняти реєстраційні дії щодо набуття або припинення права користування, зміни користувачів, порядку користування, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора в цій частині.

Апелянт зазначала, що ПП « ОСОБА_7 » є законним володільцем та землекористувачем дев`яти з арештованих земельних ділянок, що підтверджується договорами емфітевзису.

Зважаючи на те, що оскаржувана ухвала винесена за відсутності представника ПП « ОСОБА_7 », копію рішення підприємство не отримувало, а тому строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, представник вказувала, що твердження в оскаржуваній ухвалі про те, що земельні ділянки, на які прокурор просив накласти арешт, у тому числі 9 земельних ділянок, землекористувачем яких є ПП « ОСОБА_7 », перебувають в оренді та у фактичному користуванні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », не відповідає дійсності, оскільки на момент звернення прокурора з клопотанням, фактичне користування частиною земельних ділянок (9 земельних ділянок) здійснювалось ПП « ОСОБА_7 » на підставі договорів емфітевзису, що були укладені з власниками нерухомого майна ще у 2010 році та зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

ПП « ОСОБА_7 » є добросовісним користувачем, що володіє та здійснює фактичне користування земельними ділянками на законних підставах.

На думку апелянта, прокурором не було доведено необхідність накладення арешту на майно та ризики, що зазначені в ч. 11 ст. 170 КПК України, а тому слідчий суддя повинен був відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України.

Крім того, накладення арешту на земельні ділянки не відповідає вимогам розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а слідчим суддею не досліджено, чи дійсно потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи у вигляді накладення арешту на майно.

У судове засідання представник ПП « ОСОБА_7 » повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення виклику в судове засідання на поштову адресу ПП « ОСОБА_7 ». Разом з тим, до суду апеляційної інстанції повернуто конверти із повідомленнями про виклик ПП « ОСОБА_7 », без вручення їх адресату, у зв`язку із відсутністю адресата за адресою та закінченням терміну зберігання.

Представник ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах ПП « ОСОБА_7 » станом на день подання апеляційної скарги, 30.01.2025 надіслала на адресу суду заяву про розірвання договору про надання правової допомоги із ПП « ОСОБА_7 » за домовленістю сторін.

Відомості про інших осіб, які б представляли інтереси ПП « ОСОБА_7 », та інформація про нинішню адресу місцезнаходження ПП « ОСОБА_7 », у матеріали справи відсутні та до Київського апеляційного суду не надходили.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку прокурора ОСОБА_5 , яка не заперечувала проти здійснення судового розгляду без участі представника власника майна, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності представника власника майна.

Крім того, станом на день апеляційного розгляду до ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 не направлено матеріали судового провадження № 757/19761/21-к на виконання вимог ст. 422 КПК України. Натомість, згідно даних листа керівника апарату ІНФОРМАЦІЯ_7 від 27.09.2024, відсутня можливість направити до ІНФОРМАЦІЯ_5 матеріали судового провадження № 757/19761/21-к, у зв`язку із їх пошуком. Відповідно до листа в.о. голови ІНФОРМАЦІЯ_7 від 28.02.2025, наказом голови суду від 13.09.2023 призначено службове розслідування по факту встановлення місцезнаходження матеріалів судової справи № 757/19761/21-к, яке продовжувалось наказами керівництва суду, востаннє - наказом від 24.02.2025.

18.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_8 надійшла належним чином завірена копія ухвали ІНФОРМАЦІЯ_7 від 21.04.2021 у справі № 757/19761/21-к про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000403.

Ураховуючи, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ПП « ОСОБА_7 » на ухвалу слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_7 від 21.04.2021 перебуває у провадженні ІНФОРМАЦІЯ_5 з 10.03.2023, та колегія суддів позбавлена можливості протягом тривалого часу розглянути вказану апеляційну скаргу у зв`язку із невиконанням вимог ст. 422 КПК України, та ненаправленням на запит суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження № 757/19761/21-к, заслухавши думку прокурора ОСОБА_5 , з метою дотримання розумних строків розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу на підставі наявних матеріалів судового провадження.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, долучені прокурором, зокрема клопотання про арешт майна із долученими до нього матеріалами, та зміст оскаржуваної ухвали, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_6 в інтересах ПП « ОСОБА_7 » не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто без участі ПП « ОСОБА_7 », та, як зазначила апелянт, копія оскаржуваної ухвали власнику майна направлена не була.

Відомостей на спростування вказаних обставин матеріали справи не містять, а відтак колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу подано представником власника майна в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, у зв`язку з чим підстави для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження відсутні.

Як убачається із наявних матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000288 від 23.07.2020 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно даних клопотання, на підставі заяви директора ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_23 органом досудового розслідування встановлено, що що в оренді ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » перебуває 33 земельних ділянки. Однак, при перегляді 15.03.2021 публічної кадастрової карти виявлено відсутність відомостей про реєстрацію права оренди на 10 земельних ділянок за ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Відповідно до даних Державного реєстру державним реєстратором ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_24 04.03.2021 до Державного реєстру внесені відомості про припинення права оренди 10 земельних ділянок за ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на підставі додаткових угод про розірвання Договорів оренди землі. Разом з тим, директором ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_23 такі угоди не укладались, не підписувались та державному реєстратору для вчинення реєстраційних дій не передавались.

Відтак, виникла необхідність у накладені арешту на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які перебувають в оренді та у фактичному користуванні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Відповідно до Державного реєстру власниками земельних ділянок з кадастровими номерами :04:043:0003, :04:061:0038, :04:058:0050, є Баришівська селищна рада, :04:060:0029, :04:065:0115, :04:049:0016, :22:049:0019 - ОСОБА_9 , :02:026:0006, :02:026:0005, :13:026:0006 - ОСОБА_10 , :02:021:0057, :02:026:0011 - ОСОБА_11 , :02:025:0053, :02:021:0103- ОСОБА_12 , :02:025:0064, :02:022:0057- ОСОБА_13 , :02:022:0032, :02:028:0063, :02:028:0064- ОСОБА_14 , :02:022:0033 - ОСОБА_25 , :02:025:0008 - ОСОБА_16 , :02:025:0009, :02:022:0009 - ОСОБА_17 , :04:048:0039 - ОСОБА_18 , :02:028:0054, :02:029:0046- ОСОБА_19 , :02:025:0026, :02:022:0019, :02:025:0027 - ОСОБА_20 , :02:025:0079, :02:022:0091- ОСОБА_21 , :02:029:0071, :02:025:0065 - ОСОБА_22 .

13.04.2021 прокурор третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням про накладення арешту на земельні ділянки з наступними кадастровими номерами :04:043:0003, :04:061:0038, :04:058:0050, власником яких є ІНФОРМАЦІЯ_1 , :04:060:0029, :04:065:0115, :04:049:0016, :22:049:0019, власником яких є ОСОБА_9 , :02:026:0006, :02:026:0005, :13:026:0006 власником яких є ОСОБА_10 , :02:021:0057, :02:026:0011, власником яких є ОСОБА_11 , :02:025:0053, :02:021:0103, власником яких є ОСОБА_12 , :02:025:0064, :02:022:0057, власником яких є ОСОБА_13 , :02:022:0032, :02:028:0063, :02:028:0064, власником яких є ОСОБА_14 , :02:022:0033, власником якої є ОСОБА_25 , :02:025:0008, власником якої є ОСОБА_16 , :02:025:0009, :02:022:0009, власником яких є ОСОБА_17 , :04:048:0039, власником якої є ОСОБА_18 , :02:028:0054, :02:029:0046, власником яких є ОСОБА_19 , :02:025:0026, :02:022:0019, :02:025:0027 , власником яких є ОСОБА_20 , :02:025:0079, :02:022:0091, власником яких є ОСОБА_21 , :02:029:0071, :02:025:0065, власником яких є ОСОБА_22 , та які перебувають в оренді та фактичному користуванні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », із забороною вчиняти всім без виключення суб`єктам державної реєстрації права на нерухоме майно, державним реєстратором прав на нерухоме майно, ІНФОРМАЦІЯ_3 та його територіальними органам, комісіям, нотаріусам, особам на яких покладаються функції державного реєстратора, державними реєстраторами органів місцевого самоврядування та державними кадастровими реєстраторами управлінь ІНФОРМАЦІЯ_4 в Україні, іншими акредитованими суб`єктами, посадовими особами, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії щодо набуття або припинення права користування, зміни користувачів, порядку користування.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.04.2021 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на вищевказані земельні ділянки, із забороною вчиняти всім без виключення суб`єктам державної реєстрації права на нерухоме майно, державним реєстратором прав на нерухоме майно, ІНФОРМАЦІЯ_3 та його територіальними органам, комісіям, нотаріусам, особам на яких покладаються функції державного реєстратора, державними реєстраторами органів місцевого самоврядування та державними кадастровими реєстраторами управлінь ІНФОРМАЦІЯ_4 в Україні, іншими акредитованими суб`єктами, посадовими особами, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії щодо набуття або припинення права користування, зміни користувачів, порядку користування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена представником ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_10 » лише в частині накладення арешту із заборонами на земельні ділянки: :13:026:0006; :02:022:0091; :02:025:0079; 220280400:02:025:0065, :02:022:0019, :02:028:0054, 220280400:02:029:0046, :02:025:0027, :02:029:0071, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо арешту земельних ділянок із кадастровими номерами :13:026:0006; :02:022:0091; :02:025:0079; 220280400:02:025:0065, :02:022:0019, :02:028:0054, 220280400:02:029:0046, :02:025:0027, :02:029:0071.

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інші земельні ділянки ніким не оскаржена, а відтак колегією суддів не перевіряється.

Із висновками слідчого судді суду першої інстанції про наявність підстав для накладення арешту на земельні ділянки із кадастровими номерами: :13:026:0006; :02:022:0091; :02:025:0079; 220280400:02:025:0065, :02:022:0019, :02:028:0054, 220280400:02:029:0046, :02:025:0027, :02:029:0071 із накладеними заборонами, з метою їх збереження як речових доказів, погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя станом на день розгляду клопотання обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на земельні ділянки із кадастровими номерами: :13:026:0006; :02:022:0091; :02:025:0079; 220280400:02:025:0065, :02:022:0019, :02:028:0054, 220280400:02:029:0046, :02:025:0027, :02:029:0071, з тих підстав, що вказані земельні ділянки є предметом кримінального правопорушення, та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вищевказані земельні ділянки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя наклав арешт на земельні ділянки із кадастровими номерами: :13:026:0006; :02:022:0091; :02:025:0079; 220280400:02:025:0065, :02:022:0019, :02:028:0054, 220280400:02:029:0046, :02:025:0027, :02:029:0071 з дотриманням вимог закону, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що ПП « ОСОБА_7 » є добросовісним користувачем, що володіє та здійснює фактичне користування земельними ділянками на законних підставах, та користування частиною земельних ділянок здійснювалось ПП « ОСОБА_7 » на підставі договорів емфітевзису, які були укладені з власниками нерухомого майна ще у 2010 році та зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за викладених у клопотанні обставин не є підставою для відмови в його задоволенні.

Законність припинення права оренди за ТОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " на вищевказані земельні ділянки та перехід їх у користування інших фізичних та юридичних осіб і є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а відтак доводи ПП « ОСОБА_7 » про те, що вони здійснюють користування земельними ділянками на законних підставах, підлягають перевірці та з`ясуванню під час подальшого досудового розслідування. Однак наявні на момент розгляду слідчим суддею клопотання відомості не перешкоджають накладенню арешту на майно за наведених стороною обвинувачення підстав.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінальних правопорушень.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Крім того, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах Приватного підприємства « ОСОБА_7 » залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3