Справа № 138/1823/25
Провадження №:1-кс/138/561/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суду Вінницької області, у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000154 від 05.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.07.2025 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло вказане вище клопотання.

Клопотання мотивоване тим, зокрема, 04.07.2025 до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення від Державної прикордонної служби України про те, що близько 12 години 15 хвилин при спробі перетину кордону України в пункті пропуску «Могилів-Подільський-Отач», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , пред?явив працівникам ДПС України, довідку № 30/06/01 від 30.06.2025 видана ОСОБА_4 в тому, що він дійсно працює в ТОВ «Дунаївська судноплавно-стівідорна компанія» (ДССК) на посаді електромеханіка з 2025 року по теперішній час. Підприємство надає дозвіл на період відпустки виїзд за кордон до Болгарії, яка містить ознаки підробки.

Вказаний факт 05.07.2025 внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000154 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

04 липня 2025 року на міжнародному пункті пропуску «Могилів-Подільський-Отач», що знаходиться за адресою: вул. Соборна, буд. 7, м. Могилів-Подільський Вінницької області, у ході проведення огляду місця події, в присутності двох понятих, вилучено довідку № 30/06/01 від 30.06.2025 видана ОСОБА_4 в тому, що він дійсно працює в ТОВ «Дунаївська судноплавно-стівідорна компанія» (ДССК) на посаді електромеханіка з 2015 року по теперішній час. Підприємство надає дозвіл на період відпустки виїзд за кордон до Болгарії.

Також дізнавачем 05.07.2025 винесено постанову про приєднання вказаних документів до справи як речових доказів.

Крім того, дізнавачем 07.07.2025 скеровано запит до ТОВ «Дунаївська судноплавно-стівідорна компанія» для підтвердження чи спростування видачі вище вказаних документів, відповідь на який на момент подачі клопотання не надійшла.

Відповідно до висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки документа, а саме довідки № 30/06/01 від 30.06.2025 виданої ОСОБА_4 , працівники ДПСУ встановили, що довідка видана не стандартного зразку, гербова печатка не встановленого зразку.

Довідка №30/06/01 від 30.06.2025 видана ОСОБА_4 в тому, що він дійсно працює в ТОВ «Дунаївська судноплавно-стівідорна компанія» (ДССК) на посаді електромеханіка з 2025 року по теперішній час. Підприємство надає дозвіл на період відпустки виїзд за кордон до Болгарії, зберегла на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використаний, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Обгрунтування необхідності арешту обумовлюється тим, що вказані офіційні документи є предметом вчинення кримінального правопорушення, обставини якого доводяться у межах досудового розслідування.

Крім того, зазначені документи є речовим доказом у кримінальному провадженні, тому необхідність накладення арешту доцільна для їх збереження.

Прокурор клопотання підтримала.

ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений завчасно та належним чином.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання необхідно задовольнити з таких підстав.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже, прокурором доведено, що вказаний вище документ може бути використаний, як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки міг зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є предметом, що міг бути набутими кримінально протиправним шляхом, тобто відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його відчуження або знищення, що не забезпечить виконання завдання кримінального провадження.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя дійшла висновку, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчому судді не надано.

Також, суд звертає увагу на положення абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України відповідно до якої арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучену 04.07.2025 під час огляду місця події на пункті пропуску «Могилів-Подільський-Отач», що знаходиться за адресою: вул. Соборна, буд. 7, м. Могилів-Подільський Вінницької області, довідку №30/06/01 від 30.06.2025 видана ОСОБА_4 в якій зазначено, що він дійсно працює в ТОВ «Дунаївська судноплавно-стівідорна компанія» (ДССК) на посаді електромеханіка з 2025 року по теперішній час, підприємство надає дозвіл на період відпустки виїзд за кордон до Болгарії.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити прокурору та ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1 ).

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим та/або прокурором.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя: ОСОБА_1