Справа № 755/4792/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2025 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження № 0000164 від 15.02.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієве Донецької області, громадянина України, із середньо-технічною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.11.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи засудженим 18.11.2024 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_4 , який періодично вживає психотропні речовини, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, за не встановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений час та місці, але не пізніше 14:00 15.02.2025 року, а саме до часу фактичного виявлення працівниками поліції, незаконно придбав згорток з ізоленти чорного кольору, всередині якого поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною білою кольору, яка містять в собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, та почав її незаконно зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.

У подальшому, 15.02.2025 року в період часу з 14:37 до 14:42, за адресою: м. Київ, вул. Шумського, 8-А, співробітниками поліції було проведено особистий обшук затриманого ОСОБА_4 , в ході якого з правої, верхньої кишені куртки в яку останній був одягнений, працівниками поліції, в присутності двох понятих, виявлено та вилучено згорток з ізоленти чорного кольору, всередині якого поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною білою кольору, яка містять в собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено -PVP, яку він незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - PVP.

Маса PVP в речовині становить 0,669 г.

PVP,згідно зі Списком № 2 «Особливо небезпечних психотропних речовини, обіг яких обмежено» Таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини невеликого розміру - 0,15 г.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 2 ст. 309 КК України не визнав. Обвинувачений показав, що дійсно, 15.02.2025 року біля будинку він знайшов в снігу невеличкий згорток з ізоленти чорного кольору та таємно від інших його підняв. Розумів, що цей згорток - не сміття та здогадувався, що в середині згортка знаходився заборонена речовина (наркотичний засіб або психотропна речовина). Оскільки це було громадське місце, то вказаний згорток він помістив до верхньої кишені своєї куртки і пішов далі. Потім, цього ж дня в обід, його зупинили працівниками поліції за адресою: м. Київ, вул. Шумського, 8-А, на їх запитання він зізнався, що у нього є заборонені речовини. Працівниками поліції було проведено його особистий обшук та у нього було виявлено та вилучено психотропну речовину, яку він підняв та зберігав для власного вжитку. Зокрема показав, що всі відомості, які містяться на відеозаписах з місця особистого обшуку та повідомлені ним під час проведення слідчого експерименту, відповідають дійсності. Будь-якого тиску у день по дії та під час проведення слідчих дій з боку працівників поліції щодо нього не вчинялося. Також зазначив, що знав про кримінальне провадження щодо нього за ч. 1 ст. 309 КК України за обставинами події 15.10.2024 року, однак не знав про прийняте рішення суду від 18.11.2025 року, яким він був засуджений до 1 року пробаційного нагляду. У той же час повідомив, що проживає за адресою, що зазначена у рішенні суду, однак поштову скриньку не перевіряє. Крім того, повідомив, що стоїть на обліку у лікаря-нарколога і отримує замісну терапію, а також має захворювання - хронічний вірусний гепатит С, про що надав копії документів.

Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого щодо не визнання своєї винуватості, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні в їх сукупності доказами.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, підтверджується відомостями, які містяться в досліджених судом письмових доказах та процесуальних документах, а саме у:

- протоколі обшуку затриманої особи від 15.02.2025 року з додатками, який повністю узгоджується з переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, відповідно до якого 15.02.2025 року був здійснений обшук ОСОБА_4 , під час якого було виявлено та вилучено згорток ізоленти чорного кольору, всередині якої поліетиленовий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору (том І а.п. 52-57); - висновку експерта № СЕ-19/111-25/10867-НЗПРАП від 25.02.2025 року, відповідно до якого надана на дослідження кристалоподібна речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений; надана на дослідження кристалоподібна речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - PVP. Маса PVP в речовині становить 0,669 г. (том І а.п. 64-67); - протоколі проведення слідчого експерименту від 18.03.2025 року з додатками, який повністю узгоджується з переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, відповідно до якого слідчий експеримент відбувався за адресою: м. Київ, вул. Шумського, 8-А. Під час експерименту ОСОБА_4 пояснив, що 15.02.2025 року о 13:30 він перебував за даною адресою, де на землі знайшов «закладку», а саме згорток з чорної ізоленти, так як він періодично вживає наркотичні засоби та психотропні речовини, він відразу здогадався, що це «закладка» та всередині знаходиться наркотична чи психотропна речовина. Знайдену «закладку» він поклав до верхньої кишені своєї куртки та попрямував далі. Проходячи повз приміщення ЖЕКУ рухаючись до будинку 8-а він помітив працівників поліції та занервував. Працівник поліції підійшов до нього, запитав чи є при ньому заборонені речі, нащо він зізнався, що він знайшов «закладку» На запитання слідчого «Як саме Ви знайшли «закладку»?» ОСОБА_4 відповів «Того дня йшов снігі земля була покрита снігом, тому він відразу помітив згорток чорної ізоленти, так як він знає, як виглядають «закладки» він зрозумів відразу, що саме знайшов». На запитання слідчого «На Вашу думку чи міг працівник поліції бачити, як Ви підіймаєте із землі «закладку»?» ОСОБА_4 відповів «Ні». На запитання слідчого «Чи можете Ви точно вказати місце де саме знайшли «закладку»?» ОСОБА_4 відповів «Ні» (том І а.п. 71-75);

Крім того, судом були дослідженні постанови про призначення групи прокурорів, дізнавачів та слідчих; рапорт працівників поліції; протокол затримання особи від 15.02.2025 року; постанову про звільнення ОСОБА_4 , який був затриманий на підставі ст. 298-2 КПК України; постанову про визнання та приєднання речових доказів від 26.02.2025 року; вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18.11.2024 року та характеризуючі особу ОСОБА_4 матеріали.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість повністю доведена зібраними та дослідженими у справі доказами.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку, вважає, що у провадженні існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому діянні.

Під час дослідження матеріалів кримінального провадження підстав для визнання доказів недопустимими судом не установлено, так як не було встановлено факту істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження.

При формуванні такого підходу суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к , відповідно до якої вирішуючи питання про застосування правил ст. 87 КПК до наданих сторонами доказів, Суд вказав, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті. … суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору ст. 87 КПК, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим, але ці обставини у даній справі судом не установлені.

Порушень вимог КПК України під час проведення слідчих дій у цьому кримінальному провадженні, які б були фундаментальними, судом не установлено.

Зібрані у справі докази, що були досліджені під час судового розгляду, суд вважає послідовими, логічними, такими, що узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, суд і покладає їх в основу обвинувального вироку.

Крім того, суд ставиться критично до наданих обвинуваченим ОСОБА_4 копії довідки № 281 від 11.04.2025 року та листка призначень, оскільки в судовому засіданні обвинувачений не надав суду на огляд оригіналів вказаних документів та в матеріалах кримінального провадження є оригінал довідки КНП «КМНКЛ «СОЦІОТЕРАПІЯ» № 509423 від 19.02.2025 року про те, що під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом ОСОБА_4 не перебуває (том І а.п. 81).

Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, з точки зору їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

З огляду на наведене, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією ж статтею.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Так, відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; відсутність завданої шкоди; поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 під час та після вчинення протиправних дій; його ставлення до скоєного - вину не визнав; дані про його особу, а саме: не одружений, не працює, стан здоров`я - має хронічний вірусний гепатит С; під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення під час пробаційного нагляду.

Крім того, при призначенні обвинуваченому покарання суд враховує думку сторони обвинувачення, зокрема прокурор просила призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 71, 72 КК України на строк 1 рік 6 місяців; думку сторони захисту - захисник просив застосувати до обвинуваченого ст.ст. 75, 76 КК України.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст. 66, ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, а саме у виді позбавлення волі, із визначенням остаточного покарання у порядку ст. 71 КК України, ураховуючи його засудження за вироком суду від 18.11.2024 року, оскільки його перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Таке покарання суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.11.2024 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.11.2024 року, до покарання за даним вироком, з урахуванням положень ст. 72 КК України, остаточно визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній. Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-25/10867-НЗПРАП від 25.02.2025 року у сумі 3183 грн 60 коп.

Речові докази, а саме:

- особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 0,669 г., що передана в камеру схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві відповідно до квитанції № 023804 від 28.02.2025 року - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1