Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

26 червня 2025 року м. Рівне

Справа № 555/2275/20

Провадження № 11-кп/4815/492/25

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

За участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

Прокурора ОСОБА_5

Захисника-адвоката ОСОБА_6

Обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 06 травня 2025 року в кримінальному провадженні № 0000381, -

ВСТАНОВИЛА:

Рівненським міським судом Рівненської області здійснюється розгляд кримінального провадження № 0000381 від 02.08.2020 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

06 травня 2025 року ухвалою цього ж суду відмовлено в задоволенні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 обвинуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 4, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, до 05.07.2025 року.

У поданій апеляційній скарзі прокурор зазначає, що, змінюючи запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з використанням електронного засобу, суд не врахував характер, ступінь суспільної небезпечності та тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 злочину, особу обвинуваченого та наявність ризиків? які дають достатні підстави вважати, що він може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зважаючи на тяжкість злочину, покарання, яке може загрожувати обвинуваченому в разі визнання його винуватим, є підстави вважати, що продовжує існувати ризик переховування ОСОБА_7 від суду та впливу на свідків.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу і обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 вказує, що ОСОБА_7 має соціальні зв`язки, постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно. Інформація про прояви агресії ОСОБА_7 по відношенню до інших жителів Балашівської сільської ради, а також про притягнення його до адміністративної відповідальності в сільській раді відсутня. Наголошує, що після ухвалення судом оскаржуваної ухвали ОСОБА_7 жодного разу не порушував обов`язку з`являтися в судове засідання, а обгрунтування прокурором наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення є неправомірним, про що неодноразово наголошувалося в практиці ЄСПЛ.

Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які просять залишити ухвалу суду без зміни, перевіривши матеріали клопотання й обговоривши викладене в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У рішенні Європейського Суду з прав людини ( п. 131 справа "Алєксандр Макаров проти Росії" від 12 березня 2009 року) зазначено, що докази про ризик перешкоджання здійсненню розслідування ( спроби маніпулювати свідками чи погрожувати їм) не мають бути голослівними посиланнями, повинні бути підкріплені фактами, здатними довести, що незастосування до підозрюваного арешту справді спричинить перешкоджання розслідуванню, а ризик вчинення нових злочинів, відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 17 березня 1997 року "Мюллер проти Франції", повинен враховуватися, беручи до уваги минуле особи та спосіб її життя.

При визначенні ризиків має враховуватися особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти.

З клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 слідує, що прокурором на його обґрунтування вказано про тяжкість злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , суворість покарання, що йому загрожує, і його можливість незаконно впливати на свідків, потерпілого у даному кримінальному провадженні чи переховуватися від суду.

Між тим, відповідно підпункту 1(с) статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, крім обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, є наявність відповідних і достатніх підстав для тримання особи під вартою. Ризик переховування обвинуваченого від слідства і правосуддя, враховуючи Рішення Європейського суду з прав людини у справі W. проти Швейцарії від 26.01.1993 року, не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку.

При апеляційному розгляді встановлено, що кримінальне провадження № 0000381 від 02.08.2020 року є предметом розгляду після скасування процесуальних рішень судів касаційною інстанцією Рівненським міським судом.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 дійсно обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, однак, обвинувальний вирок щодо нього скасовано і кримінальне провадження є предметом нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи багаторічний строк утримання ОСОБА_7 під вартою, що не узгоджується з вимогами Європейської конвенції з прав людини, місцевий суд, з урахуванням вказаних обставин, наявності міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання ОСОБА_7 , обрав йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 4, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, до 05.07.2025 року.

При апеляційному розгляді доказів, які б свідчили про тиск ОСОБА_7 на потерпілого чи свідків, або перешкоджання ним кримінальному провадженню іншим чином, не встановлено, як і доказів недотримання виконання обвинуваченим ОСОБА_7 його процесуальних обов`язків, належної поведінки чи переховування від суду протягом строку дії оскаржуваного рішення до моменту розгляду скарги апеляційним судом.

Не навів таких доказів і прокурор в судовому засіданні, якийпідтвердив, що ОСОБА_7 не порушує умов цілодобового домашнього арешту та покладених на нього судом першої інстанції обов`язків.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 06 травня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 іобрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю та покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3