Справа № 569/4429/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0000011 від 11.01.2025, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудка, Дубенського району, Рівненської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , неодруженого, студента 2-го курсу ВПУ №1, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст.28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , психолога ОСОБА_7 , представника ювенальної превенції ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією проти України з боку країни агресора - рф, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан, в подальшому, дія якого на даний час продовжена шляхом прийняття Верховною Радою України відповідних нормативно-правових актів.

ОСОБА_3 , являючись неповнолітньою особою, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та можливістю швидкого отримання грошових коштів, у точно невстановлений на даний час стороною обвинувачення час, але не пізніше 09.01.2025 за допомогою власного облікового запису із нік-неймом « ОСОБА_9 », який зареєстрований на номер оператора мобільного зв`язку « НОМЕР_1 » у соціальному месенджері «Telegram», встановив контакт із невстановленою на даний час органом досудового розслідування особою, яка користується обліковим записом із нік-неймом « ОСОБА_10 » (кримінальне провадження щодо якого виділено в окреме провадження), в ході спілкування з яким ініціативно запропонував особисту допомогу в реалізації протиправних задумів, спрямованих на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом вчинення підпалів транспортних засобів, які мають характерні ознаки приналежності до Збройних Сил України чи інших військових формувань або задіяні для оборони Батьківщини, при цьому усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки таких діянь, на що отримав згоду, тим самим вступив у змову із даною невстановленою особою.

Цього ж дня, ОСОБА_3 погодився на виконання завдання, отриманого від вищевказаної невстановленої особи (кримінальне провадження щодо якого виділено в окреме провадження), спрямованого на пошук транспортних засобів, які мають характерні ознаки приналежності до Збройних Сил України чи інших військових формувань або задіяні для оборони Батьківщини та подальшим їх знищенням шляхом підпалу, за виконання якого ОСОБА_3 повинен був отримати грошову винагороду.

На виконання вищевказаного завдання, ОСОБА_3 прибув 10.01.2025 на вулицю Дубенська в м. Рівне, та, будучи обізнаним на вказаній місцевості, виявив припаркований поблизу домоволодінь під №№ 330, 6В, 337, транспортний засіб марки «Ford» моделі «Focus», кольору хакі із наявними на ньому номерними знаками іноземної реєстрації « НОМЕР_2 », що належить громадянину України ОСОБА_11 , який проходить службу у лавах Збройних сил України та виконує службові завдання у зоні проведення бойових дій, у тому числі із використанням вищенаведеного автомобіля.

ОСОБА_3 , усвідомлюючи належність вказаного автомобіля до підрозділів ЗСУ чи інших військових формувань, реалізовуючи злочинний намір, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, виконав із застосуванням мобільного телефону відео-зйомку розташування вказаного автомобіля, після чого за допомогою власного облікового запису у соціальному месенджері «Telegram» об 11 год 07 хв 10.01.2025 переслав невстановленій на даний час розслідування особі (кримінальне провадження щодо якого виділено в окреме провадження) для погодження безпосереднього вчинення підпалу даного транспортного засобу.

Крім того, реалізуючи свій протиправний задум, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, ОСОБА_3 за невстановлених обставин придбав шматок пінопласту, а 10.01.2025 в магазині «OEX Інструменти», що розташований за адресою: м. Рівне, вул. Дубенська, 23, придбав 2 пляшки із написом «Розріджувач для фарб», в яких містився розчинник, та 1 пару рукавиць із тканини.

Того ж дня, на виконання порад та вказівок вищевказаної невстановленої особи, яка користується обліковим записом із нік-неймом « ОСОБА_10 » (кримінальне провадження щодо якого виділено в окреме провадження) у соціальному месенджері «Telegram», ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , змішав пінопласт із вищевказаним розчинником, в результаті чого утворилась легкозаймиста рідина.

Підготувавшись до реалізації злочинного умислу та отримавши у соціальному месенджері «Telegram» від невстановленої на даний час особи (кримінальне провадження щодо якого виділено в окреме провадження) погодження щодо вчинення підпалу вищезазначеного автомобіля, 10.01.2025 в період з 23 год 08 хв по 23 год 37 хв, ОСОБА_3 , за попередньою змовою групою осіб із невстановленою особою (кримінальне провадження щодо якого виділено в окреме провадження), переслідуючи корисливі мотиви, усвідомлюючи належність вказаного вище транспортного засобу до підрозділів Збройних Сил України та інших військових формувань, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи з прямим умислом, направленим на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, прийшов на парковку біля будинків АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та вилив з пляшок раніше підготовлену ним легкозаймисту рідину на капот транспортного засобу, який там знаходився, марки «Ford» моделі «Focus», кольору хакі із наявними на ньому номерними знаками іноземної реєстрації « НОМЕР_2 », яким користувався діючий військовослужбовець Збройних Сил України ОСОБА_11 та використовувався ним для виконання завдань із захисту держави, після чого ОСОБА_3 підпалив вищевказану рідину на даному автомобілі, в результаті чого фактично його знищив та, відповідно, він став не придатним для використання у службовій діяльності Збройними Силами України.

При цьому, підпал зазначеного раніше транспортного засобу, відповідно до отриманого завдання, ОСОБА_3 зафіксував шляхом відео-зйомки на власний мобільний телефон, після чого надіслав відеофайли із використанням власного облікового запису із нік-неймом « ОСОБА_9 », який зареєстрований на номер оператора мобільного зв`язку « НОМЕР_1 » у соціальному месенджері «Telegram», невстановленій на даний час особі (кримінальне провадження щодо якого виділено в окреме провадження), яка користується обліковим записом із нік-неймом « ОСОБА_10 » у даному месенджері, на підтвердження виконаного завдання.

Крім цього, ОСОБА_12 обвинувачується у тому, що він, за попередньою змовою групою осіб із невстановленою особою (кримінальне провадження щодо якого виділено в окреме провадження), діючи із прямим умислом та з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність власних діянь та суспільну небезпечність їх наслідків, 10.01.2025 в період з 23 год 08 хв по 23 год 37 хв перебуваючи поблизу домоволодінь під №№ 330, 6В, 337 по вулиці Дубенській в м. Рівне, де знаходився припаркований транспортний засіб марки «Ford» моделі «Focus», кольору хакі із наявними на ньому номерними знаками іноземної реєстрації « НОМЕР_2 », що належить громадянину України ОСОБА_11 , вилив підготовлену ним легкозаймисту рідину на капот вищевказаного транспортного засобу, після чого свідомо виконав дії, спрямовані на виникнення пожежі, а саме: застосував джерело вогню, в результаті чого сталося загоряння та пожежа, що мало наслідком знищення даного автомобіля, в результаті чого потерпілому ОСОБА_13 заподіяно матеріальну шкоду, яка становить 66 848, 63 гривень (шістдесят шість тисяч вісімсот сорок вісім гривень, шістдесят три копійки).

Таким чином, ОСОБА_12 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України - як своїми умисними діями, що виразилися у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, за попередньою змовою групою осіб та ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, а саме: умисне знищення чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

Так, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих правопорушень, щиро покаявся, кваліфікацію кримінальних правопорушень не оспорював та підтвердив факт, що дійсно він, 09.01.2025 за допомогою власного облікового запису із нік-неймом « ОСОБА_9 », який зареєстрований на номер оператора мобільного зв`язку « НОМЕР_1 » у соціальному месенджері «Telegram», встановив контакт із особою, яка користується обліковим записом із нік-неймом « ОСОБА_10 », в ході спілкування з яким ініціативно запропонував особисту допомогу в перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, шляхом вчинення підпалів транспортних засобів з характерними ознаками ЗСУ чи інших військових формувань.

Цього ж дня, погодився на виконання завдання, отриманого від вказаної невстановленої особи, спрямованого на пошук транспортних засобів, які мають характерні ознаки приналежності до Збройних Сил України чи інших військових формувань з подальшим їх підпалом, за грошову винагороду.

10.01.2025 прибув на вулицю Дубенська в м. Рівне, побачивши припаркований поблизу домоволодінь під №№ 330, 6В, 337, транспортний засіб марки «Ford» моделі «Focus», кольору хакі, виконав із застосуванням мобільного телефону відео-зйомку розташування вказаного автомобіля, після чого за допомогою власного облікового запису у соціальному месенджері «Telegram» об 11 год 07 хв 10.01.2025 переслав особі із нік-неймом « ОСОБА_10 » для погодження безпосереднього вчинення підпалу вказаного автомобіля.

Крім того, напередодні придбав шматок пінопласту, та в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 придбав 2 пляшки розчиннику, та 1 пару тканинних рукавиць і того ж дня, на виконання порад та вказівок особи, яка користується обліковим записом із нік-неймом « ОСОБА_10 » у соціальному месенджері «Telegram», він перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , змішав пінопласт із розчинником, в результаті чого утворилась легкозаймиста рідина. 10.01.2025 близько 23 год, отриманою рідиною, облив та підпалив автомобіль марки «Ford» моделі «Focus», кольору хакі із наявними на ньому номерними знаками іноземної реєстрації « НОМЕР_2 , який був припаркований біля будинків АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 . Все це зафіксував на мобільний телефон та надіслав фідеофайли у соціальному месенджері «Telegram» особі, яка користується нік-неймом « ОСОБА_10 ».

У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати.

Постановою старшого слідчого СВ УСБУ в Рівненській області капітана юстиції ОСОБА_14 від 11 січня 2025 року визнано речовим доказом та приєднано до кримінального провадження - пожежне сміття; недопалок білого кольору; недопалок з маркуванням «SOBRANIE»; рюкзак чорного кольору з написами «NB new balance», в якому знаходиться блок живлення білого кольору з маркуванням «MEIZU»; 2 ПЕТ пляшки з наліпками, на яких нанесено написи «ХімТрейд РОЗРІДЖУВАЧ ДЛЯ ФАРМ аналог уайт-спіріту»; поштове відправлення «Нова пошта» № 20 4003 8054 6443; змив паливо-мастильних матеріалів з підкапотної сторони транспортного засобу; змив паливо-мастильних матеріалів з передньої частини кришки транспортного засобу; змив паливо-мастильних матеріалів з правої (передньої) сторони стійки транспортного засобу; контрольний змив з транспортного засобу; змив біологічного матеріалу з блока живлення «MEIZU».

Вказані речові докази передано на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Управління СБУ в Рівненській області (т. 1 а.к.п. 86-88).

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 15.01.2025 накладено арешт на пожежне сміття; недопалок білого кольору; недопалок з маркуванням «SOBRANIE»; рюкзак чорного кольору з написами «NB new balance», в якому знаходиться блок живлення білого кольору з маркуванням «MEIZU»; 2 ПЕТ пляшки з наліпками, на яких нанесено написи «ХімТрейд РОЗРІДЖУВАЧ ДЛЯ ФАРМ аналог уайт-спіріту»; поштове відправлення «Нова пошта» № 20 4003 8054 6443; змив паливо-мастильних матеріалів з підкапотної сторони транспортного засобу; змив паливо-мастильних матеріалів з передньої частини кришки транспортного засобу; змив паливо-мастильних матеріалів з правої (передньої) сторони стійки транспортного засобу; контрольний змив з транспортного засобу; змив біологічного матеріалу з блока живлення «MEIZU» (т. 1 а.к.п. 138).

Постановою старшого слідчого СВ УСБУ в Рівненській області капітана юстиції ОСОБА_14 від 11 січня 2025 року визнано речовим доказом та приєднано до кримінального провадження - крихти пінопласту булого кольору; спортивну куртку чорного кольору з емблемою на грудній клітці біло-синіх кольорів та написом на ній «FC WOHLEN 1904»; мобільний телефон IPhone Xs Max, imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , з сім-карткою з номером НОМЕР_5 , на якому наявний логічний захист - цифровий пароль «456789»; светр чорного кольору з капюшоном та емблемою «Staff»; змив на залишки паливно-мастильних матеріалів з правої руки ОСОБА_3 ; змив на залишки паливно-мастильних матеріалів з лівої руки ОСОБА_3 ; контрольний змив на залишки паливно-мастильних матеріалів (т. 1 а.к.п. 166-168).

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 11.01.2025 накладено арешт на крихти пінопласту булого кольору; спортивну куртку чорного кольору з емблемою на грудній клітці біло-синіх кольорів та написом на ній «FC WOHLEN 1904»; мобільний телефон IPhone Xs Max, imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , з сім-карткою з номером НОМЕР_5 , на якому наявний логічний захист - цифровий пароль «456789»; светр чорного кольору з капюшоном та емблемою «Staff»; змив на залишки паливно-мастильних матеріалів з правої руки ОСОБА_3 ; змив на залишки паливно-мастильних матеріалів з лівої руки ОСОБА_3 ; контрольний змив на залишки паливно-мастильних матеріалів (т. 1 а.к.п. 171).

Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 22 КПК встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 мало місце, та містить склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 та ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, у вчиненні яких винен останній.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що вказані правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Що стосується особи обвинуваченого, то суд враховує, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, навчається у ВПУ №1.

Крім того, обвинувачений в судовому засіданні щиро покаявся, вибачився та шкодує про вчинене.

Згідно досудової доповіді Рівненського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , то беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, спосіб життя, історію правопорушень, а також низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, виконання рекомендованих заходів, спрямованих на мінімалізацію ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, та за наявності мотивації і готовності до змін самого обвинуваченого. У разі якщо суд прийме рішення про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків, відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України.

Також, 15.05.2025 між потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_3 за участі медіатора ОСОБА_15 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 укладено угоду за результатами медіації у межах Програми відновного правосуддя за участі неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення. Згідно Угоди сторонами узгоджені медіацій ні зобов`язангня, способи та строки їх виконання, а також результати укладення Угоди та наслідки невиконання або неналежного виконання зобов`язань.

Згідно інформації щодо результатів участі неповнолітнього у Програмі відновного правосуддя за участі неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення неповнолітній ОСОБА_3 взяв на себе відповідальність за наслідки кримінального правопорушення, визнав завдану вчиненням кримінального правопорушенням шкоду, вибачився перед потерпілим, а потерпілий прийняв його вибачення. Сторони медіації досягли згоди щодо примирення між собою та підтвердили факт відшкодування завданої шкоди на момент укладення 15.04.2025 Угоди за результатами медіації у межах Програми..

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, вчинення кримінальних правопорушень неповнолітнім, відшкодування завданих збитків.

Обтяжуючими обставинами є вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою.

Витрати на залучення експертів становлять 12 534, 40 грн..

В ході судового розгляду відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину його обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може за особливо тяжкий, тяжкий злочин або злочин середньої тяжкості призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Як встановлено в ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся з приводу вчиненого, як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, активно сприяв розслідуванню кримінальних правопорушень, а також враховуючи дані про його особу, який є неповнолітнім, раніше не судимий, висловив жаль з приводу вчиненого та вказав, що в подальшому таких протиправних діянь вчиняти не буде, окрім того ОСОБА_3 перерахував кошти на рахунок НБУ для збору коштів на підтримку ЗСУ, а також позитивно пройшов Програму відновного правосуддя за участі неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення, тому суд приходить до переконання про призначення обвинуваченому покарання більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статтей ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 та ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194КК України із застосуванням ст. 69 КК України.

Суд вважає перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті (частини) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, а саме пробаційного нагляду, проте в розмірі ближче до максимального.

Водночас при призначенні покарання суд враховує всі інші фактори, що мають місце як у момент вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, так і після них. Ці фактори мають стати показником позитивних чи негативних тенденцій виправлення винного, зниження його рівня деліктоздатності й засвідчити своєрідний процес декриміналізації ОСОБА_3 , тобто буде підставою призначення менш суворого покарання, ніж передбачено законом.

Загальні засади призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, передбачених ст. ст. 66, 67 КК України, визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

У відповідність ст. 96-1, ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей і іншого майна у випадку, якщо гроші, цінності та інше майно призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення, були предметом злочину, були використані, як засоби чи знаряддя вчинення злочину. Спеціальна конфіскація застосовується за рішенням суду.

Вирішуючи долю речового доказу, а саме мобільного телефону, який було вилучено в ході проведення санкціонованого обшуку в кімнаті (квартирі) за адресою: АДРЕСА_5 та передано до кімнати речових доказів УСБУ в Рівненській області, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 96-1, ст. 96-2 КК України, тобто застосувати спеціальну конфіскацію, оскільки вказаний телефон безпосередньо був засобом і знаряддям вказаних кримінальних правопорушень, а тому його слід примусово, безоплатно вилучити у власність держави.

Враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених правопорушень, обставини їх вчинення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, суд прийшов до переконання, що обвинуваченому має бути призначене покарання без ізоляції від суспільства у виді пробаційного нагляду, оскільки саме такий вид покарання є адекватний характеру вчинення обвинуваченим кримінально-караних дій, та буде необхідний і достатній для його виправлення, попередження нових правопорушень.

Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушень, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом.

Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположених свобод» 1950 року.

Призначаючи вказане покарання ОСОБА_3 , суд виходить з принципу справедливості і вважає, що такий менш суворий вид покарання буде достатній для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових правопорушень.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 124 КПК України, зокрема особу обвинуваченого, який є неповнолітнім його майновий стан, витрати на залучення експертів на проведення судових експертиз, що становлять 12 534, 40 грн необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст.28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України та призначити покарання :

за ч. 2 ст.28, ч. 1 ст. 114-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді одного (1) року пробаційного нагляду;

за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді одного (1) року і шість (6) місяців пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді одного (1) року та шість (6) місяців пробаційного нагляду.

На підставі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Судові витрати на залучення експертів у сумі 12 534, 40 грн покласти за рахунок держави.

Скасувати арешти накладені ухвалами слідчого судді Рівненського міського суду від 11 січня та 15 січня 2025 року.

Речові докази, а саме: пожежне сміття, недопалок білого кольору, недопалок з маркуванням "Sobranie", пет пляшка з наліпками, поштове відправлення "Нова пошта" № 20 4003 8054 6443, змив паливо-мастильних матеріалів з підкапотної сторони транспортного засобу, змив паливо-мастильних матеріалів з передньої частини кришки транспортного засобу, змив паливо-мастильних матеріалів з правої (передньої) сторони стійки транспортного засобу, контрольний змив з транспортного засобу, змив біологічного матеріалу з блока живлення " Meizu" , що знаходяться на відповідальному зберіганні по акту прийому-передачу речових доказів від 27.02.2025 у кімнаті зберігання речових доказів Управління СБУ в Рівненській області; спортивну куртку чорного кольору, светр чорного кольору, крихти пінопласту білого кольору, змиви на залишки ПММ з правої та лівої рук ОСОБА_3 , контрольний змив залишків ПММ, що знаходяться на відповідальному зберіганні по акту прийому-передачу речових доказів від 27.02.2025 у кімнаті зберігання речових доказів Управління СБУ в Рівненській області, після набрання вироком законної сили - знищити.

Рюкзак чорного кольору з блоком живлення білого кольору, що знаходиться на відповідальному зберіганні по акту прийому-передачу речових доказів від 27.02.2025 у кімнаті зберіганні речових доказів Управління СБУ в Рівненській області, після набрання вироком законної сили - повернути ОСОБА_3 .

У відповідності до ст. 96-1, ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію - мобільного телефону марки IRhone Xc Max, imei 1: НОМЕР_6 , imei 2: НОМЕР_4 , із сім карткою з абонентським номером НОМЕР_5 - безоплатно вилучивши у власність держави.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя -