Провадження № 274/5511/25
УХВАЛА Провадження № 1-кп/0274/810/25

І м е н е м У к р а ї н и

03.09.2025 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі

секретаря судового засідання. . . . . . . . . . ОСОБА_2

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду провадження за клопотанням Бердичівської окружної прокуратури про закриття кримінального провадження № 0001490 від 17.09.14 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

08.08.25 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло клопотання про закриття кримінального провадження № 0001490 від 17.09.14.

З клопотання вбачається, що в період часу з 19 год. 00 хв. 16 вересня 2014 року до 03 год. 00 хв. 17 вересня 2014 року невстановлена слідством особа шляхом взлому серцевини замка проникла до приміщення перукарні «Людмила», яка розташована по вул. Європейській, 10 в м. Бердичеві, де шляхом віджиму задніх дверей з банкомату АТ «УкрСиббанк» таємно викрала гроші в сумі близько 330 тис. грн.

В клопотанні прокурор ставить питання про можливість закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали провадження, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності.

Судом встановлено, що 17.09.14 працівниками правоохоронного органу було встановлено факт вчинення кримінального правопорушення та до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0001490 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового слідства, яке фактично тривало до березня 2015 року, особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, не встановлено.

Дійсно відповідно до п. 3-1) ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи, або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Разом з тим, вказана норма права є бланкетною і відсилає до ст. 49 КК України, якою і визначається, коли закінчуються строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

У частині першій ст. 49 КК України передбачено загальні строки притягнення до кримінальної відповідальності в залежності від тяжкості скоєного кримінального правопорушення та санкції закону про кримінальну відповідальність. Водночас у частині другої цієї ж статті законодавцем визначено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло 15 років. Тобто законодавцем чітко визначено, що строки, передбачені частиною першої статті не застосовуються, якщо особа ухиляється від досудового розслідування або суду.

У цьому кримінальному провадженні особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування, вже не кажучи про суд, з зізнанням така особа не з`явилася і її не було затримано. Отже відповідно до вимог частини другої ст. 49 КК України клопотання прокурора на підставі п. 3-1) ч. 1 ст. 284 КПК України ще не може бути подано до суду. Невиконання чи неналежне виконання працівниками правоохоронних органів своїх обов`язків не може бути підставою для відмови держави у захисті прав та інтересів осіб, суспільства, порушених вчиненням кримінального правопорушення.

Положення ст. 49 КК України, як і раніше ст. 48 КК України 1960 року, діють у такій редакції незмінно. Судова практика застосування положень ст. 49 КК України також є вже давно сформованою і сталою, сформульованою, у тому числі, і у правових висновках судів вищих інстанцій. Незважаючи на внесення змін до КПК України 2012 року про закриття провадження з такої підстави лише у 2020 році, сама по собі така підстава не є новелою кримінального процесуального законодавства, така ж норма існувала і у КПК 1960 року, десятиліттями існують правові висновки ще Верховного Суду України про можливість закриття кримінальної справи, у якій не встановлено особу, яка скоїла злочин, лише за умови, що з часу вчинення злочину минуло 15 років (за виключенням випадку, передбаченого ч. 4 ст. 49, коли давність не застосовується) (ухвали ВСУ від 21.01.03, 16.10.03, 27.11.03 (Вісник ВСУ, 2003, №№ 1, 6, 2004, № 3) тощо).

З часу вчинення даного кримінального правопорушення не минув визначений законодавцем мінімальний строк давності у п`ятнадцять років.

На підставі наведеного, керуючись ч. 2 ст. 49 КК України, статтями 314 ч. 3 п. 2), 284, 369, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

в задоволенні клопотання Бердичівської окружної прокуратури про закриття кримінального провадження № 0001490 від 17.09.14 у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити за безпідставністю клопотання.

Матеріали кримінального провадження № 0001490 від 17.09.14 повернути до Бердичівської окружної прокуратури для організації подальшого проведення досудового розслідування.

Відповідно до положень статей 284, 392 КПК України не передбачено можливість оскарження ухвали суду про відмову у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження.

Головуючий-суддя ОСОБА_1