Справа № 466/1550/22
Провадження № 1-кп/466/137/25
У Х В А Л А

30 квітня 2025 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі колегії суддів: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря с/з ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження №0000030, відомості про які 22.01.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12, 13 ч.2 ст. 115, ч. 4 ст.187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 5 ст. 185 КК України;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст.187, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч.2 ст. 345 КК України;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.28, п.п. 6, 12 ч. 2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.345 КК України;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и л а:

в провадженні Шевченківського районного суду м.Львова знаходиться кримінальне провадження №0000030, відомості про які 22.01.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12, 13 ч.2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 5 ст. 185 КК України;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 345 КК України;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 345 КК України;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

29.04.2025 прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_5 подав до суду клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення застави, враховуючи, що строк тримання обвинувачених під вартою завершується 10.05.2025 року включно.

Клопотання в той же день вручено обвинуваченим та захисникам.

В обгрунтування клопотання зазначає, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 завершується 10.05.2025 року, а тому виникла необхідність у продовженні вищевказаного строку, оскільки ризики, зазначені у вищезгаданих ухвалах слідчого судді про застосування та продовження обвинучаченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати. Докази, які дають підстави обвинувачувати ОСОБА_11 у вчиненні особливо тяжких злочинів є вагомими, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку; вік і стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_11 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного із позбавленням волі; ОСОБА_11 не працевлаштований; у разі визнання винуватим ОСОБА_11 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років; ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення із застосуванням насильства небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, тобто усвідомлював небезпечність своїх дій. На даний час ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені під час досудового розслідування, продовжують існувати. Беручи до уваги те, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України, санкція статті яких передбачає позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі та від 8 до 15 років позбавлення волі відповідно, що вчинені останнім із застосуванням фізичного насильства до потерпілого, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, є підстави вважати що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є актуальними та не відпали.

Прокурор вказує, що згідно ст.183 КПК України заборон щодо застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає. З урахуванням викладених ризиків та особи обвинуваченого, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_11 , прокурор зазначає про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого не в силі. Також наголошує, що при виконанні судом вимог ч.3 ст.183 КПК України щодо визначення розміру застави, враховуючи те, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення насильницького характеру, тому просить не визначати розмір застави.

Разом з тим, враховуючи, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 завершується 10.05.2025 року, а тому виникла необхідність у продовженні вищевказаного строку, оскільки ризики, зазначені в ухвалах суду про застосування та продовження обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати. Під час оцінки обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове розслідування прийшло до висновків, що наявні докази, які дають підстави обвинувачувати ОСОБА_12 у вчиненні особливо тяжких злочинів є вагомими, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку. Це зокрема: вік і стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_12 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного із позбавленням волі; ОСОБА_12 не працює; у разі визнання винуватим ОСОБА_12 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років; ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення із застосуванням насильства небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, тобто усвідомлював небезпечність своїх дій. Такі обставини продовжують існувати, що також зазначено в ухвалах суду про продовження строку тримання під вартою.

На даний час ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час досудового розслідування та на початку розгляду справи по суті продовжують існувати. Беручи до уваги те, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів передбачених п. п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, санкція статті яких передбачає позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі та від 8 до 15 років позбавлення волі відповідно, що вчинені останнім із застосуванням фізичного насильства до потерпілого, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, є підстави вважати що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є актуальними та не відпали.

Прокурор вказує, що згідно ст.183 КПК України заборон щодо застосування до ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає. З урахуванням викладених ризиків та особи обвинуваченого, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_12 , прокурор зазначає про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого не в силі. Також наголошує, що при виконанні судом вимог ч.3 ст.183 КПК України щодо визначення розміру застави, враховуючи те, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення насильницького характеру, тому просить не визначати розмір застави.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_13 завершується 10.05.2025 року, а тому, як зазначає прокурор, виникла необхідність у продовженні вищевказаного строку, оскільки ризики, зазначені у вищезгаданих ухвалах слідчого судді про застосування та продовження обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати. При оцінці обставин, передбачених ст.178 КПК України, досудове розслідування прийшло до висновків, що наявні докази, які дають підстави обвинувачувати ОСОБА_13 у вчиненні особливо тяжкого злочину є вагомими, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку, це зокрема: вік і стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_13 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного із позбавленням волі; ОСОБА_13 не працевлаштований; у разі визнання винуватим ОСОБА_13 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі; ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, тобто усвідомлював небезпечність своїх дій. На даний час ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені під час досудового розслідування, підьверджені про існування під час судового розгляду продовжують існувати. Беручи до уваги те, що ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст.187 КК України, санкція статті яких передбачає позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, що вчинені останнім із застосуванням фізичного насильства до потерпілого, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, є підстави вважати що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є актуальними та не відпали.

Згідно ст.183 КПК України заборон щодо застосування до ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає. З урахуванням викладених ризиків та особи обвинуваченого, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_13 , прокурор вказує про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого не в силі. Також наголошує, що при виконанні судом вимог ч.3 ст.183 КПК України щодо визначення розміру застави, враховуючи те, що ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення насильницького характеру, тому просить не визначати розмір застави.

Враховуючи, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_14 завершується 10.05.2025 року, а тому виникла необхідність у продовженні вищевказаного строку, оскільки ризики, зазначені у вищезгаданих ухвалах слідчого судді про застосування та продовження обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати. При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове розслідування прийшло до висновків, що наявні докази, які дають підстави обвинувачувати ОСОБА_14 у вчиненні особливо тяжкого злочину є вагомими, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку. Це зокрема: вік і стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_14 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного із позбавленням волі; ОСОБА_14 не працевлаштований; у разі визнання винуватим ОСОБА_14 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі; ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, тобто усвідомлював небезпечність своїх дій. На даний час ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час досудового розслідування, продовжують існувати. Беручи до уваги те, що ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, санкція статті яких передбачає позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, що вчинені останнім із застосуванням фізичного насильства до потерпілого, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, є підстави вважати що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є актуальними та не відпали.

Згідно ст.183 КПК України заборон щодо застосування до ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає. З урахуванням викладених ризиків та особи обвинуваченого, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_14 , прокурор наголошує про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого не в силі. Разом з тим, при виконанні судом вимог ч.3 ст.183 КПК України щодо визначення розміру застави, враховуючи передбачені ч.4 ст.182 КПК України обставини, зокрема, те, що ОСОБА_14 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення насильницького характеру, тому прокурор вважає за наслідками розгляду даного клопотання скористатись правом не визначати розмір застави.

29.04.2025 прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_5 подав до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_15 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 2 місяці.

Прокурор покликався на те, що на даний час ризики, зазначені в ухвалах суду про застосування та продовження обвинуваченому ОСОБА_15 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, не зменшились та продовжують існувати. Разом з тим при оцінці обставин, передбачених ст.178 КПК України, досудове розслідування прийшло до висновків, що: наявні докази, які дають підстави підозрювати ОСОБА_15 у вчиненні особливо тяжкого злочину є вагомими, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку; вік і стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_15 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі; ОСОБА_15 не працевлаштований; у разі визнання винуватим ОСОБА_15 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років; ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, тобто усвідомлював небезпечність своїх дій.

На даний час ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені під час досудового розслідування, продовжують існувати.

Наголошує, що ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк від 8 до 15 років позбавлення волі з кофіскацією майна, що та обвинувачується останнім із застосуванням фізичного насильства до потерпілого, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, є підстави вважати що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є актуальними та не відпали.

Крім цього прокурор звертає увагу суду, що по даному кримінальному провадженні потерпілі та свідки не допитані, а відтак, з метою усунення небезпеки впливу обвинуваченого на вказаних осіб, слід продовжити обвинуваченому ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав доводи, наведені у письмових клопотаннях.

Обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 подали письмове клопотання про зміну запобіжного заходу та заперечили щодо клопотання прокурора і зазначають, що прокурор не обгрунтовує доведення ризиків, зазначені в клопотанні, кримінальне провадження надумане та не підтверджене належними доказами. Тримання під вартою більше трьох років є не виправдане, утримання відбувається в неналежних умовах, неналежне харчування та недостатня кількість прогулянок, відсутність приватності під час користування туалетом, а тому просили змінити запобіжний захід тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням засобу електронного стеження, оскільки судовий розгляд затягується. Обвинуваченими було подано докази порушення їх прав на захист під час досудового слідства, проведення слідчих дій без участі їх захисників, а тому з`ясувавши такі підстави, колегія мала обов`язок звільнити їх з під варти негайно. З урахуванням зазначеного зобов`язуються виконувати покладені на них обов`язки та з`являтися за першим викликом до суду. З цією метою обвинувачені долучити до клопотання лист від 20.06.2024 року з ДУ ЛУВП № 19 про з якого вбачається, скільки разів з ув`язненими проводилися слідчі дії та скільки з них за участю захисників.

Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , проти клопотання прокурора заперечили та просили суд застосувати до обвинувачених запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою цілодобовий домашній арешт, в т.ч. з можливістю носіння електронного засобу контролю. Також заперечували про задоволення клопотання щодо обвинуваченого ОСОБА_15 .

Обвинувачений ОСОБА_15 та його захисник ОСОБА_10 просили застосувати щодо ОСОБА_15 запобіжний захід - нічний домашній арешт. Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу тримання під вартою іншим обвинуваченим, просили відмовити та задовольнити клопотання обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і змінити запобіжний захід тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Вивчивши клопотання, заслухавши доводи та заперечення учасників процесу щодо заявлених клопотань, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу суд враховує вимоги п.п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Водночас, відповідно по п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Суд не відхиляє доводів на користь обвинувачених, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Ризики, зазначені в клопотанні не зменшилися та продовжують мати місце на даний час.

Суд виходить із принципу забезпечення захисту інтересів суспільства, які переважують правило поваги до особистої свободи, оскільки життя людини є найвищою цінністю, а ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 обвинувачуються, в тому числі, у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» №12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Із вказаного рішення Європейського суду вбачається, що попереднє ув`язнення може бути застосоване стосовно до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення.

Обвинуваченому ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк тримання обвинуваченого під вартою без визначення розміру застави неодноразово продовжувався у встановленому порядку та завершується 10.05.2025 р.

Обвинуваченому ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк тримання обвинуваченого під вартою без визначення розміру застави продовжувався у встановленому порядку та завершується 10.05.2025 р.

Обвинуваченому ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк тримання обвинуваченого під вартою без визначення розміру застави неодноразово продовжувався у встановленому порядку та завершується 10.05.2025 р.

Обвинуваченому ОСОБА_14 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк тримання обвинуваченого під вартою без визначення розміру застави продовжувався у встановленому порядку та завершується 10.05.2025 р.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує те, що:

ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України, санкція статті яких передбачає позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі та від 8 до 15 років позбавлення волі відповідно, із застосуванням останнім фізичного насильства до потерпілого;

ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, тобто усвідомлював небезпечність своїх дій. ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України, санкція статті яких передбачає позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі та від 8 до 15 років позбавлення волі відповідно;

ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, тобто усвідомлював небезпечність своїх дій. ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,санкція статті яких передбачає позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі;

ОСОБА_14 обвинувачуються у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, санкція статті яких передбачає позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, що вчинені останнім із застосуванням фізичного насильства до потерпілого.

За злочини, вчинені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що з врахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченим злочинів і суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченим судом в разі доведення їх винуватості, зважаючи на принцип безпосередності дослідження доказів, існують обґрунтовані ризики можливості переховування обвинувачених від суду з метою уникнення покарання, незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та можливості вчинення іншого злочину, продовження злочинної діяльності, систематичний характер злочинної діяльності.

ОСОБА_14 та ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні нових умисних корисливих злочинах із застосуванням насильства до потерпілого, що вказує на схильність обвинувачених до вчинення нових злочинів із застосуванням насильства. Про існування вказаних ризиків свідчить систематичний характер злочинної діяльності, зазначена вище кількість її епізодів, які встановлені на даний час, що вказує на схильність обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до вчинення інших злочинів. Такі ризики існували на час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не зменшилися та продовжують мати місце на даний час.

Суд виходить із принципу забезпечення захисту інтересів суспільства, які переважують правило поваги до особистої свободи, оскільки життя людини є найвищою цінністю, а ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 обвинувачуються, в тому числі, у вчиненні вмисного вбивства з корисливих мотивів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» №12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Із вказаного рішення Європейського суду вбачається, що попереднє ув`язнення може бути застосоване стосовно до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення.

Суд вважає доцільним продовження обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На переконання суду, застосування щодо обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Враховуючи особу обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , документи, що їх характеризують, відомості про стан здоров`я, приймаючи до уваги, що ризики, які стали підставою для обрання щодо обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження такого, а також на стадії судового розгляду, яке є на стадії дослідження доказів сторони обвинувачення, існують на даний час і не зменшилися, а також те, що останні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачена кримінальна відповідальність лише у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, є підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, які в даному провадженні не допитані, тому колегія суддів дійшла висновку, що їм слід продовжити строк тримання під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Так, станом на час розгляду клопотання кримінальне провадження знаходиться на стадії дослідження доказів сторони обвинувачення, щодо першого епізоду за ч.2 ст.115 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_11 . При цьому не допитані потерпілий, протокол слідчого експерименту за його участю, свідки та мають бути досліджені інші письмові докази.

Водночас, відповідно по п.36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Разом із тим, згідно із п. 51 вказаного вище рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини слідує, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

У відповідності до п.2 ч.4 ст.183 КПК України суд вправі при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки обвинуваченим інкримінується вчинення кримінального правопорушення насильницького характеру, в тому числі яке потягнуло смерть людини, суд вважає за недоцільне визначати обвинуваченим заставу.

21.05.2021 на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова щодо обвинуваченого ОСОБА_15 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів. 03.02.2022 на підставі ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду щодо ОСОБА_15 скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово. Підставою для обрання запобіжного заходу - домашнього арешту стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини в справі та незаконно впливати на потерпілих та свідків. Строк домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_15 неодноразово продовжувався у встановленому порядку та завершується 11.05.2025 р.

Суд вважає, що з моменту обрання обвинуваченому ОСОБА_15 домашнього арешту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження запобіжного заходу та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Судом встановлено, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_15 та тяжкості інкримінованого йому діяння, його процесуальної поведінки, колегія суддів вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому на 2 місяці.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_10 заявив усне клопотання та просив про зміну запобіжного заходу, а саме з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час з покладенням обов`язків. Однак, колегія вважає, що сторона захисту не спростувала обставин, які зазначені в клопотанні прокурора та на даний час не є такими, що можуть обґрунтувати належну поведінку обвинуваченого. Наявність захворювання і потреба в проходженні лікування не було перешкодою у виконанні запобіжного заходу як цілодобового домашнього арешту.

З урахуванням наведеного клопотання прокурора підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 2, 7, 369, 372, 376 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Клопотання від 29.04.2025 року прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження обвинуваченим ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 строку тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 діб - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення застави, з 01 травня 2025 року і до 29 червня 2025 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення застави, з 01 травня 2025 року і до 29 червня 2025 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення застави, з 01 травня 2025 року і до 29 червня 2025 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення застави, з 01 травня 2025 року і до 29 червня 2025 року включно.

Для виконання копії ухвали скерувати у Державну установу «Львівська установа виконання покарання (№19) за місцем утримання обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Клопотання від 29.04.2025 року прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати квартиру АДРЕСА_2 цілодобово строком на 2 місяці: з 01 травня 2025 року і до 30 червня 2025 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , крім обов`язків, передбачених ч.7 ст.42 КПК України, такі обов`язки:

- не залишати квартиру АДРЕСА_2 цілодобово;

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених судом на обвинуваченого ОСОБА_15 обов`язків становить два місяці з 01 травня 2025 року і до 30 червня 2025 року включно.

У задоволенні клопотання ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на домашній арешт та усного клопотання адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копії ухвали вручити обвинуваченим, захисникам.

Копію ухвали вручити прокурору Львівської обласної прокуратури ОСОБА_5 та скерувати у ВП №1 ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області - для контролю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, в частині запобіжного заходу домашнього арешту, ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3