КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №367/5039/23 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/60/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргоюв.о. директора ПП «Ратмир-Соло» ОСОБА_6 , апеляційними скаргами з доповненнями ОСОБА_7 , апеляційною скаргою ОСОБА_8 та апеляційною скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКСОТРОФ ЕВГЛЕНА - СЕРВІС» - ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 03 серпня 2023 року про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, відомості щодо якого 01.03.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000333, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,

за участю:

директора ПП «Ратмир-Соло» ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 03 серпня 2023 року задоволено клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_11 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, відомості щодо якого 01.03.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000333, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Накладено арешт на тимчасово вилучене під час обшуку, проведеного 08.07.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13.06.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

- флеш-носії інформації типу USB: чорного кольору з білим колпачком з наліпкою «752/1933/14ц часть 2я» без ідентифікаційних ознак; сірого кольору з написом «ІНФОРМАЦІЯ_1» об`ємом 512МВ без ідентифікаційних ознак; сірого кольору з написом «ІНФОРМАЦІЯ_1» із зношеним корпусом без ідентифікаційних ознак; марки «KINGMAX 2GB» s/n U202G-U4HMSMDWG6A0698, яка міститься у футлярі чорного кольору овальної форми з наліпкою «№752/1933/14ц часть Зя», - які разом з первинним пакуванням поміщено до сейф-пакету №7188782;

- печатку з відтиском «MTB Bank № 4 21650966 Україна Одеська обл. м. Чорноморськ. Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк»; штемпель з відтиском «Згідно з оригіналом дир ПП «РАТМИР-СОЛО» 05 лип 2023 ОСОБА_10 »; три палітри з літерами та цифрами для штемпельних відтисків, які в певних літерах та цифрах мають фарбу, - які поміщено до сейф-пакету № PSP3211062;

- документи, які містять умовно-вільні зразки підпису ОСОБА_12 та печатки ПП «Раном», а саме: копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.09.2019 № 181274870 на 3 арк.; скаргу на реєстраційні дії від 05.06.2020 на 7 арк.; запит про надання інформації щодо руху справи від 03.04.2020 на 1 арк.; заяву про надання справи №640/16949/20 для ознайомлення від 23.11.2021 на 1 арк.; копію ухвали господарського суду м. Києва від 01.04.2019 у справі №910/3799/19 (з ЄДРСР) на 4 арк.; документ з назвою «Power of Attorney» від 25.10.2018 на 2 арк.; заяву про отримання раніше не відправленої судом ухвали від 29.07.2020 та постанови ШААС від 08.12.2021 по справі №640/16949/20 від 07.10.2022 у 2-ох екземплярах на 1 арк. кожен; документ, який містить умовно-вільний зразок підпису ОСОБА_12 , - заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження від 02.09.2022 на 1 арк., - які поміщено до сейф-пакету №ВУМ 2000112 разом з первинним пакуванням;

- документи, які містять умовно-вільні зразки підпису ОСОБА_10 та печатки ПП «Ратмир-Соло», а саме: заяву про усунення недоліків апеляційної скарги від 27.07.2022 на 1 арк.; договір про надання правової допомоги від 31.05.2022 на 1 арк.; заяву про ознайомлення із справою №910/20417/21 від 27.09.2022 на 1 арк.; заяву про ознайомлення із справою №910/20417/21 від 11.02.2022 у 2 екземплярах на 1 арк. кожен.; заяву про видачу ухвали від 18.08.2022 по справі №910/20417/21 від 19.09.2022 на 1 арк.; заяву про ознайомлення зі справою №910/20417/21 від 17.06.2022 на 1 арк.; заяву про ознайомлення зі справою №910/20417/21 від 27.09.2022 на 1 арк.; заяву про отримання раніше не відправленої судом ухвали від 29.07.2020 та постанови ШААС від 08.12.2021 по справі №640/16949/20 від 07.10.2022 у 2 екземплярах ні 1 арк. кожен.; повідомлення від 24.07.2022 на 1 арк.; лист №3372 від 05.05.2023 на 1 арк.; заяву про ознайомлення з матеріалами справи від 26.01.2021 на 1 арк.; заяву про ознайомлення з матеріалами справи від 25.11.2020 на 1 арк.; копію заяви від 18.04.2023 на 1 арк.; документи, які містять зразки почерку та підпису ОСОБА_8 : заяву від 18.04.2023 на 1 арк., - які поміщено до сейф-пакету № ВУМ 2000129;

- акт від 04.07.2023 на 1 арк., що містить умовно-вільний зразок підпису ОСОБА_9 та печатки ТОВ «Міксотроф Евглена-сервіс», який поміщено до сейф-пакету №ВУМ2000113.

Контроль за виконанням ухвали покладено на процесуального прокурора.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, в.о. директора ПП «Ратмир-Соло» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та директор ТОВ «МІКСОТРОФ ЕВГЛЕНА - СЕРВІС» - ОСОБА_9 , подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, відомості щодо якого 01.03.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000333, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

На обґрунтування вимог поданих апеляційних скарг з доповненнями, апелянти зазначають, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена з порушенням процесуальних та матеріальних норм КПК України та КК України.

Посилаються на незаконність самого обшуку, допущення численних процесуальних порушень слідчими під час проведення обшуку, зокрема на підкидання підроблених документів слідчою групою під час обшуку в порожнє помешкання.

Зазначають про те, що в протоколі обшуку не були зазначені усі працівники, які його проводили.

Скаржники посилаються і на те, що в квартирах АДРЕСА_2 обшуки проводились без ухвали суду.

Також, посилаються на порушення статей щодо підслідності скоєного злочину ст. 216 КПК України та ігнорування порушення інших статей КПК України слідчим та прокурором.

На думку апелянтів, у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, що безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

Вказують також на те, що вилучене майно не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК, а отже арешт накладено на майно безпідставно та в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Скаржники зазначають, що слідчим суддею порушено вимоги процесуального закону, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 98, п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, порушено ст. 19 Конституції України, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Вказують на те, що клопотання про арешт майна подано до суду з порушенням процесуального строку, а також оскаржувана ухвала постановлена з порушенням процесуального строку.

Також апелянти зазначають, що слідча суддя матеріали клопотання в повній мірі по суті не розглянула, обмежившись посиланням на положення ст.ст. 170-173 КПК України, достатніх обґрунтувань та мотивів прийнятого рішення не навела.

Крім того апелянти зазначають, що протокол від 08.07.2023 року про обшук квартири за адресою АДРЕСА_1 , складений з численними порушеннями норм КПК України та не відповідає вимогам ст. 104 КПК України, оскільки заключна його частина не містить відомостей про вилучені речі.

При цьому, слідчим порушено ст. 105 КПК України, оскільки не забезпечено збереження речей та документів до накладення на них тимчасового арешту.

Апелянти також звертають увагу на те, що у квартирі, у якій проводився обшук, ніхто не проживав, при обшуку були пошкоджені двері, а нові не були встановлені.

Крім цього, скаржники зазначають про те, що справу розглянуто за їх відсутності.

В судове засідання директор ТОВ «Міксотроф Евглена-сервіс» - ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та прокурор не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно та належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не надсилали.

Від ОСОБА_7 в черговий раз надійшла заява про відкладення судового засідання, в даному випадку з 22.05.2025 року на іншу дату, у зв`язку із продовженням хвороби, яку нею було подано особисто, та про наявність якої зазначено в залі судового засідання до початку розгляду справи.

Вказана заява та доданий до неї консультативний висновок спеціаліста досліджено апеляційним судом, однак на переконання колегії суддів, до заяви не долучено належних доказів, які б свідчили про наявність поважних підстав для відкладення судового засідання, з огляду на особисту явку ОСОБА_7 в зал судового засідання та відсутність належних доказів перебування її на стаціонарному лікуванні чи неможливості приймати участь у судовому засіданні з інших об`єктивних підстав.

У зв`язку з наведеним суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви про відкладення судового розгляду.

Крім цього колегія суддів зауважує, що ОСОБА_7 залишила зал судового засідання до початку розгляду справи, що вказує на відсутність у сторони провадження зацікавленості в розгляді її апеляційної скарги за її особистої участі.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку про можливість проведення судового розгляду без участі зазначених учасників судового розгляду, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

У зв`язку із порушенням порядку поводження в залі судового засідання та неповагу до суду, після повторного попередження головуючим суддею, директора ПП «Ратмир-Соло» - ОСОБА_10 було видалено з зали судового засідання.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг з доповненнями, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги в.о. директора ПП «Ратмир-Соло» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з доповненнями, ОСОБА_8 , директора ТОВ «Міксотроф Евглена-сервіс» - ОСОБА_9 , не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Бучанською окружною прокуратурою Київської області здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000333 від 01.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

10 липня 2023 року прокурор Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області з клопотанням про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, відомості щодо якого 01.03.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000333, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, в якому прокурор у кримінальному провадженні просив накласти арешт на майно, яке вилучене під час обшуку, проведеного 08.07.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13.06.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор послався на те, що досудовим розслідуванням досліджуються обставини підроблення офіційних документів, які видаються та посвідчуються підприємством, установою, організацією, з метою їх використання, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше 07.09.2022 року (точного часу не встановлено) директор ПП «Ратмир-Соло» ОСОБА_10 , перебуваючи у м. Ірпінь Бучанського району Київської області, діючи за попередньою змовою групою осіб зі ОСОБА_8 , керівником ТОВ «Міксотроф Евглена-сервіс» ОСОБА_9 та директором ПП «Раном» ОСОБА_12 , невстановленим способом підробили договір від 13.08.2022 року відступлення прав вимоги за Кредитним договором №76/К від 27.09.2005 року між ТОВ «Міксотроф Евглена-сервіс» та TOB «ФЕНОМЕН СОЛЮШНЗ», до якого внесли завідомо неправдиві відомості про те, що до ТОВ «Міксотроф Евглена-сервіс» перейшло право вимоги щодо погашення суми заборгованості за Кредитним договором №76/К від 27.09.2005, з метою подальшого використання підробленого документу шляхом його надання до Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/2933/13 як доказу існування відповідних юридичних фактів, які він нібито посвідчує.

Також, згідно з клопотанням 27.09.2005 року між ПАТ_«МТБ Банк» та ТОВ «Свічколап трейдінг» (поточна назва ПП «Ратмир-Соло» ()) був укладений кредитний договір № 76/К від 27.09.2005, предметом якого є надання позичальнику кредиту у розмірі 1 500 000 доларів США під 14,5 % річних з терміном погашення до 27.09.2010 року. Забезпеченням виконання зобов`язання позичальником за цим договором є: іпотека квартири, яка належить ОСОБА_7 та розташована за адресою: АДРЕСА_3 (іпотечний Договір від 28.09.2005, посвідчений ПН КМНО ОСОБА_13 , реєстровий №655); іпотека комплексу будівель загальною площею 2542,20 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича (Червоногвардійська), буд. 13а, які належать на праві власності позичальнику ТОВ «Свічколап трейдінг» (поточна назва ПП «Ратмир-Соло», іпотечний Договір від 27.09.2005, посвідчений ПП КМНО ОСОБА_13 , реєстровий №649); іпотека будівлі прирізного цеху загальною площею 1532,30 кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, 12, блок 1, яка належить ПП «Свічколап» (поточна назва ПП «Раном», іпотечний Договір від 28.09.2005, посвідчений ПН КМНО ОСОБА_13 , реєстровий №652); фінансова порука ПП «Свічколап», правонаступником якого на теперішній час є ПП «Раном» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Львівська, буд.22-А, Договір поруки №825-СК, укладений 15.07.2005); фінансова порука ТОВ «Фабрика по виробництву ділових книг А» (за договором поруки №117-СК, укладений 28.09.2005).

Внаслідок умисного невиконання позичальником ТОВ «Свічколап трейдінг» (поточна назва ПП «Ратмир-Соло» ()) умов кредитного договору ПАТ «МТБ Банк» звернулося до суду з метою задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2021 у справі №910/2933/13 було вирішено звернути стягнення на майно, що належать ПП «Ратмир-Соло» та ПП «Раном» з метою погашення заборгованості останніх перед ПАТ «МТБ Банк» у загальному розмірі 1 047 735,31 доларів США.

У подальшому, як стверджує прокурор, керівники ПП «Ратмир-Соло», ПП «Раном», будучи пов`язаними між собою (оскільки обидва є іпотекодавцями за договором іпотеки, якою був забезпечений кредитний договір № 76/К від 27.09.2005), маючи спільний інтерес у заволодінні майном ПАТ «МТБ БАНК», неповерненні отриманого кредиту, збереженні власного майна, яким забезпечено цей кредит, почали підробляти офіційні документи з метою ухилення від виконання судового рішення, шляхом введення суду в оману. Так, 04.08.2022 року до Північного апеляційного господарського суду ПП «Раном» в особі директора ОСОБА_12 була подана заява про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2021 року за нововиявленими обставинами по справі № 910/2933/13, в якій зазначено, що 30.01.2020 року між позичальником за кредитним договором ПП «Ратмир-Соло» в особі директора ОСОБА_8 та ТОВ «ФЕНОМЕН СОЛЮШНЗ», від імені якого діяв директор ОСОБА_14 , був укладений Договір, у відповідності до якого було повністю погашено заборгованість за кредитним договором №76/К від 27.09.2005 року шляхом передачі у власність ТОВ «ФЕНОМЕН СОЛЮШНЗ» рухомого майна, а також 30.01.2020 року між даними сторонами був укладений Акт до договору від 30.01.2020 року прийому-передачі рухомого майна та виконання зобов`язань за Кредитним договором №76/к від 27.09.2005 року. До заяви ПП «Раном» було долучено копії вищезазначених Договору та Акту, завірені ОСОБА_12 «ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ» та скріплені печаткою ПП «Раном».

Надалі, як стверджує прокурор, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння майном банку та перешкоджання виконанню рішення суду, що набрало законної сили, 07.09.2022 року о 16:16 год. до Північного апеляційного господарського суду директором ТОВ «Міксотроф Евглена-сервіс» () ОСОБА_9 за попередньою змовою з ПП «Ратмир-Соло» через канцелярію суду була подана заява про здійснення процесуального правонаступництва у справі № 910/2933/13, підписана особисто ОСОБА_9 . У вказаній заяві повідомлялось, що 09.08.2022 року між ПАТ «МТБ БАНК» та ТОВ «ФЕНОМЕН СОЛЮШНЗ» був укладений Договір повернення прав вимоги за Кредитним договором №76/К від 27.09.2005 року, відповідно до якого ПАТ «МТБ БАНК» повертає ТОВ «ФЕНОМЕН СОЛЮШНЗ» раніше отримані права вимоги за Кредитним договором №76/К від 27.09.2005 року, а 13.08.2022 року між ТОВ «ФЕНОМЕН СОЛЮШНЗ» та ТОВ «Міксотроф Евглена-сервіс» укладено Договір відступлення прав вимоги за Кредитним договором №76/К від 27.09.2005 року, у відповідності до якого до ТОВ «Міксотроф Евглена-сервіс» перейшло право вимоги щодо погашення суми заборгованості за Кредитним договором №76/К від 27.09.2005 року. Також, до даної заяви були додані завірені ОСОБА_9 копії Договору від 09.08.2022 року повернення прав вимоги за Кредитним договором № 76/К від 27.09.2005 року та копія Договору від 13.08.2022 року відступлення прав вимоги за Кредитним договором №76/К від 27.09.2005 року, завірені підписом ОСОБА_9 та печаткою ТОВ «Міксотроф Евглена-сервіс».

Зі змісту наданого Договору від 09.08.2022 року повернення прав вимоги за Кредитним договором №76/К від 27.09.2005 року, на який нанесено підписи ПАТ «МТБ БАНК» та ТОВ «ФЕНОМЕН СОЛЮШНЗ», вбачається, що підписантом зі сторони ПАТ «МТБ БАНК» виступав керуючий ЦВ ПАТ «МТБ Банк» у м. Києві ОСОБА_15 .

Разом з тим, з показань свідка ОСОБА_15 , наданих під час допиту 06.03.2023 року вбачається, що він не підписував ані Договір від 09.08.2022 року повернення прав вимоги за Кредитним договором №76/К від 27.09.2005 року, ані додаток до цього договору, не ставив на них печатку ПАТ «МТБ Банк». До того ж, у зазначених договорі та акті на останніх сторінках у розділі «Реквізити та підписи Сторін» зазначено «Кредитор Публічне Акціонерне Товариство «МТБ Товариство з обмеженою відповідальністю БАНК», хоча Банк ніколи не мав таку назву. Більш того, підписання подібного роду договорів відбувається виключно на підставі рішення уповноваженого органу Банку (Кредитного комітету, Наглядової Ради, тощо), а такого рішення уповноваженого органу Банку на повернення/передачу права вимоги за Кредитним договором №76К від 27.09.2005 року до ТОВ «ФЕНОМЕН СОЛЮШНЗ» не існує та ніколи не видавалось Банком. Свідок ОСОБА_15 також наголосив, що ТОВ «ФЕНОМЕН СОЛЮШНЗ», від імені якого даний договір нібито підписав директор ОСОБА_14 , фактично не могло укласти даний Договір від 09.08.2022 року повернення прав вимоги за Кредитним договором №76/К від 27.09.2005 року, адже 26.10.2021 року ТОВ «ФЕНОМЕН СОЛЮШНЗ» (PHENOMEN SOLUTIONS LTD, Company number 09743659) було припинено.

Згідно з клопотанням, відомості про припинення 26.10.2021 року як юридичної особи ТОВ «ФЕНОМЕН СОЛЮШНЗ» (PHENOMEN SOLUTIONS LTD, Company number 09743659), яке зареєстровано за правом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, підтверджується також витягом з офіційного реєстру Корони, розміщеного на веб-ресурсі «Companies House». Більш того, директор ТОВ «ФЕНОМЕН СОЛЮШНЗ» ОСОБА_14 особисто не вів справи в Україні, а уповноважував від імені підпорядкованого підприємства діяти представника ОСОБА_16 , що підтверджується відповідною довіреністю («Power of Attorney») від 19.08.2019 та нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_17 .

Таким чином, прокурор вважає достатніми підстави стверджувати, що керівники ТОВ «Міксотроф Евглена-сервіс» ОСОБА_9 , ПП «Раном» ОСОБА_12 , ПП «Ратмир-Соло» ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб зі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підробляють офіційні документи з метою ухилення від взятих на себе зобов`язань та виконання рішення суду про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 047 735,31 доларів США, шляхом звернення стягнення на заставне майно з метою заволодіння майном банку у великих розмірах.

На підставі ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13.06.2023 року у період часу з 07:07 год. по 09:38 год. 08.07.2023 проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого відшукано та вилучено майно: заяву, з вільним підписом ОСОБА_12 на 1 арк., дві заяви з вільним підписом ОСОБА_12 та відтиском печатки «РАНОМ» на 1 арк. Кожна, дві заяви з вільним підписом ОСОБА_10 та відтиском печатки « ОСОБА_18 » на 1 арк. кожна, два повідомлення з підписом ОСОБА_10 та відтиском печатки «Ратмир-Соло» на 1 арк. кожна, дві заяви з підписом ОСОБА_10 та відтиском печатки «Ратмир-Соло» на 1 арк. кожна, акт з підписом ОСОБА_9 та відтиском печатки « ОСОБА_19 » на 1 арк., дві заяви рукописним текстом з підписом ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ) на 1 арк. кожна., які поміщено до спец.пакета № PSP3211063, печатку з відтиском «MTB Bank № 4 21650966 Україна Одеська обл. м. Чорноморськ. Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк», штемпель з відтиском «Згідно з оригіналом дир ПП «РАТМИР-СОЛО» 05 лип 2023 ОСОБА_10 », три палітри з літерами та цифрами для штемпельних відтисків, які в певних літерах та цифрах мають фарбу (що свідчить про їх використання), які поміщено до сейф-пакету № PSP3211062, 13 флеш - накопичувачів, які поміщеної до сейф-пакету № PSP3211061, ухвалу на 4 арк., кожен аркуш якої має відтиск печатки «Раном», документ іноземною мовою на 2 арк., кожен аркуш якого має відтиск печатки «Раном», заяву на 1 арк. яка містить підпис ОСОБА_10 , заяви в кількості 4 шт. на 1 арк. кожна, які містять відтиски печатки «Ратмир-Соло» та підписи ОСОБА_10 , заяву на 1 арк., яка містить підпис ОСОБА_10 , заяву на 1 арк. яка містить підпис ОСОБА_10 та відтиск печатки «Ратмир-Соло», договір на1 арк. який містить підпис ОСОБА_10 та відтиск печатки « ОСОБА_18 », заяву на 1 арк. яка містить підпис ОСОБА_12 та відтиск печатки «Раном», запит на 1 арк., який містить підпис ОСОБА_12 та відтиск печатки «Раном», скаргу на 7 арк, останній аркуш якої містить підпис ОСОБА_12 та відтиск печатки «Раном», витяг на 3 арк. кожен з яких містить підпис ОСОБА_12 та відтиск печатки «Раном» та відтиск «з оригіналом вірно дир ПП «Раном» ОСОБА_12 , які поміщено до сейф - пакету № Р8Р3211060.

В подальшому, 09.07.2023 року проведено огляд речей, вилучених 08.07.2023 року в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13.06.2023 року №1-кс/367/606/2023, а саме флеш носіїв інформації типу USB, які містяться у сейф-пакеті №Р8Р 3211061, а також документів в електронному вигляді, які в них містяться. В ході огляду встановлено, що носії інформації: чорного кольору з білим колпачком з наліпкою «752/1933/14ц часть 2я» без ідентифікаційних ознак, сірого кольору з написом «ІНФОРМАЦІЯ_1» об`ємом 512 МВ, без ідентифікаційних ознак, сірого кольору з написом «ІНФОРМАЦІЯ_1» із зношеним корпусом без ідентифікаційних ознак, марки «KINGMAX 2GB» s/n U202G-U4HMSMDWG6A0698, яка міститься у футлярі чорного кольору овальної форми з наліпкою «№752/1933/14ц часть 3я») містять відомості про обставини, які можуть свідчити про підроблення офіційних документів ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими особами, з метою їх подальшого використання в судах загальної юрисдикції та спеціалізованих судах для перешкоджання виконанню судового рішення, після закінчення огляду вказані носії інформації разом з первинним пакуванням поміщено до сейф-пакету №7188782. При цьому встановлено, що інші вилучені носії інформації у кількості 9 шт. не містять інформації, яка має значення для досудового розслідування.

Окрім того, 09.07.2023 року проведено огляд документів, вилучених 08.07.2023 року в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13.06.2023 року №1-кс/367/606/2023, а саме документів, які містяться у сейф-пакетах №Р8Р 3211060, №Р8Р 3211063. Оглядом встановлено, що зазначені документи мають значення для кримінального провадження, оскільки містять вільні та умовно-вільні зразки підписів осіб, причетних до підроблення офіційних документів, а також зразки відтисків печаток підприємств, якими засвідчувалися копії підроблених документів, і які необхідні для встановлення факту та обставин кримінального правопорушення під час проведення комплексної-судової почеркознавчої та технічної експертизи документів.

Постановами слідчих від 08.07.2023 року та 09.07.2023 року зазначене майно було визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

У клопотанні прокурор посилався на те, що вилучені в ході обшуку квартири речі та документи є знаряддям та предметом злочину, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та потребують дослідження під час проведення комплексної судової почеркознавчої та судової технічної експертизи документів, що надасть змогу стороні обвинувачення встановити обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню під час кримінального провадження. Крім того, зазначені офіційні документи були об`єктом кримінально-протиправних дій, а саме - об`єктом підроблення, у зв`язку з чим можна дійти висновку про їх відповідність критеріям речових доказів, визначених у статті 98 КПК України.

У клопотанні зазначено, що документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, у сторони обвинувачення відсутні, разом з тим прокурор зазначає, що конкретними фактами і доказами, що свідчать про володіння майном, яке було вилучено, є протокол обшуку, з якого вбачається, що вказане майно вилучалося з приміщення, в якому проживає ОСОБА_9 , а відтак прокурор вважає, що остання фактично володіє вилученим майном.

В зв`язку із вище викладеним, в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 03 серпня 2023 року задоволено клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_11 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, відомості щодо якого 01.03.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000333, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Накладено арешт на тимчасово вилучене під час обшуку, проведеного 08.07.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13.06.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , майно, відповідно до переліку, який зазначений у клопотанні прокурора ОСОБА_11 .

Контроль за виконанням ухвали покладено на процесуального прокурора.

Задовольняючи дане клопотання, подане в межах кримінального провадження № 0000333 від 01.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, вислухав пояснення прокурора та слідчого, в підтримку поданого клопотання, а також заперечення представників ОСОБА_9 - адвокатів ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , прийшов до висновку, що вказане в клопотанні майно є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а накладення арешту в даному випадку може запобігти ризикам, передбаченими ч. 1 ст. 170 КПК України.

Ризики, якими обґрунтовується необхідність накладення арешту, підтверджуються тим, що у разі не накладення арешту на зазначене майно існує загроза можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення та відчуження, зокрема, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На переконання слідчого судді, про наявність підстав для таких висновків прокурора та наявності сумнівів у правомірності арешту тимчасово вилученого майна в очах стороннього, незацікавленого спостерігача, свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, у тому числі досліджений судом відеозапис, яким зафіксовано послідовність проведених дій під час обшуку.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були враховані, як доводи прокурора, в підтримку поданого клопотання, так і заперечення представників ОСОБА_9 - адвокатів ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Так, задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно, оскільки вказане майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України та визнане речовими доказами постановою слідчого СВ ВП Бучанського РУП ГУНП в Київській області від 09.07.2023 року.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто його власник, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що судом першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, та враховано, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникненню майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу власника майна з можливістю арешту такого майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводів апеляційних скарг, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізації мету досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбачені ч. 1 ст. 170 КПК України.

Встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення про те, що вилучене майно є знаряддям кримінального правопорушення, а також предметами злочину (печатка), було об`єктом кримінально протиправних дій (офіційні документи), тобто зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.

Крім цього, вилучене майно, разом із інформацією на флеш - носії, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку чим можна прийти до висновку про відповідність такого майна критеріям речових доказів, визначених у статті 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З урахуванням наведеного, доводи апелянтів про відсутність будь-яких об`єктивних доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення, є передчасними та такими, що не є предметом оцінки слідчого судді під час розгляду клопотання про арешт майна.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу власника майна з можливістю арешту такого майна.

Слід зауважити і на тому, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до вказаного кримінального правопорушення осіб.

Сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Твердження апелянтів про те, що арештоване майно не відповідає критеріям ст. 98 КПК України є безпідставними, так як встановлені прокурором фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що тимчасово вилучене майно, могло бути знаряддям, об`єктом кримінально протиправних дій, та могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Доводи апелянтів про пропуск стороною обвинувачення строку звернення із клопотанням та пропуск слідчим суддею строку розгляду даного клопотання, не заслуговують уваги колегії суддів, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що майно, про арешт якого просить прокурор, було вилучено 08.07.2023 року під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13.06.2023 року. При цьому, 08.07.2023 року є суботою та вихідним днем в Ірпінському міському суді Київської області, першим робочим днем є 10.07.2023 року, в який прокурор і звернувся з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Оскільки прокурор Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_11 звернувся з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна 10.07.2023 року, та відповідно до протоколу (том 1, ст. 145) розподіл судової справи відбувся 10.07.2023 року, а розгляд даного клопотання вперше призначено на 13.07.2023 року, відтак слідчим суддею строк розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не пропущено.

В подальшому розгляд справи відкладався з об`єктивних причин (неприбуття сторін та інше).

Твердження апелянтів про порушення підслідності відповідно до положень ч. 1 ст. 216 КПК України у даному кримінальному провадженні, також не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому такі доводи апеляційних скарг відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Доводи апеляційних скарг про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом.

Не спростовують висновків слідчого судді і доводи апеляційних скарг про неспівмірність обмеження прав власників майна завданням кримінального провадження, оскільки на переконання колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, дійшов обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження, з огляду на встановлені обставини даного кримінального провадження, зважаючи на те, що на час прийняття рішення вони вимагали вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту на вищезазначене майно.

Відхиляються і доводи апеляційних скарг про те, що обшук 08.07.2023 року проведено з недотриманням норм кримінального процесуального законодавства України, оскільки незгода з процесуальними діями чи рішеннями слідчого та прокурора у кримінальному провадженні, в тому числі при проведенні обшуків та вилученні майна, не є предметом розгляду даного апеляційного провадження, а є підставою для оскарження таких дій органу досудового розслідування у визначений законом спосіб.

Колегією суддів перевірено і доводи апеляційних скарг про те, що судовий розгляд проведено без участі скаржників, однак ця обставина не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягло б за собою скасування оскаржуваної ухвали, з урахуванням строків розгляду даної категорії клопотань відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, та з урахуванням того, що в такому випадку відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України у власника майна виникає право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Крім того, слід зауважити, що процесуальні права власників майна щодо подачі пояснень та заперечень стосовно накладеного арешту відновлено під час апеляційного розгляду, де останні не були обмеженими в своїх правах відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Інші зазначені в апеляційних скаргах доводи не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді та підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційних скарг.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу в.о. директора ПП «Ратмир-Соло» ОСОБА_6 , апеляційні скарги з доповненнями ОСОБА_7 , апеляційну скаргу ОСОБА_8 та апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКСОТРОФ ЕВГЛЕНА - СЕРВІС» - ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 03 серпня 2023 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4