Справа № 602/416/25
Провадження № 1-кп/602/92/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2025 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000071 від 08.04.2025, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилипи Олександрівські, Віньковецького району, Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, не депутата, на утриманні неповнолітніх дітей не має, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 301 КК України,-

в с т а н о в и в:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.04.2025, в невстановлений досудовим розслідуванням час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 03.04.2025 о 10 год. 17 хв. ОСОБА_6 діючи умисно, протиправно, в порушення вимог статті 36 Закону України «Про медіа» від 13.12.2022 № 2849-ІХ всупереч моральним засадам суспільства в частині заборони виготовлення, зберігання з метою розповсюдження та розповсюдження серед населення продукції порнографічного характеру, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, у невстановленому досудовим слідством місці, за допомогою власного мобільного телефону «Xiaomi Redmi 9А» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , за допомогою всесвітньої мережі Інтернет та застосунку «Telegram», із профілю під логіном « ОСОБА_7 », надіслав ОСОБА_8 посилання ІНФОРМАЦІЯ_2 на відеофайл, що відноситься до порнографії, чим розповсюдив відеопродукцію порнографічного характеру.

Крім цього встановлено, що ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та продовжив вчинення протиправних дій.

Так, 04.04.2025, в невстановлений досудовим розслідуванням час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на повторне розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 04.04.2025 о 11 год. 14 хв. ОСОБА_6 діючи повторно, умисно, протиправно, в порушення вимог статті 36 Закону України «Про медіа» від 13.12.2022 № 2849-ІХ всупереч моральним засадам суспільства в частині заборони виготовлення, зберігання з метою розповсюдження та розповсюдження серед населення продукції порнографічного характеру, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, у невстановленому досудовим слідством місці, за допомогою власного мобільного телефону «Xiaomi Redmi 9А» IMEIl: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , за допомогою всесвітньої мережі Інтернет та застосунку «Telegram», із профілю під логіном « ОСОБА_7 », надіслав ОСОБА_8 посилання ІНФОРМАЦІЯ_3 на відеофайл, що відноситься до порнографії, чим розповсюдив відеопродукцію порнографічного характеру.

Окрім цього, 05.04.2025, в невстановлений досудовим розслідуванням час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на повторне розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 05.04.2025 о 17 год. 26 хв. ОСОБА_6 діючи повторно, умисно, протиправно, в порушення вимог статті 36 Закону України «Про медіа» від 13.12.2022 № 2849-ІХ всупереч моральним засадам суспільства в частині заборони виготовлення, зберігання з метою розповсюдження та розповсюдження серед населення продукції порнографічного характеру, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, у невстановленому досудовим слідством місці, за допомогою власного мобільного телефону «Xiaomi Redmi 9А» ІМЕН: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , за допомогою всесвітньої мережі Інтернет та застосунку «Telegram», із профілю під логіном « ОСОБА_7 », надіслав ОСОБА_8 посилання ІНФОРМАЦІЯ_4 на відеофайл, що відноситься до порнографії, чим розповсюдив відеопродукцію порнографічного характеру.

Також, 06.04.2025, в невстановлений досудовим розслідуванням час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на повторне розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 06.04.2025 о 10 год. 52 хв. ОСОБА_6 діючи повторно, умисно, протиправно, в порушення вимог статті 36 Закону України «Про медіа» від 13.12.2022 № 2849-ІХ всупереч моральним засадам суспільства в частині заборони виготовлення, зберігання з метою розповсюдження та розповсюдження серед населення продукції порнографічного характеру, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, у невстановленому досудовим слідством місці, за допомогою власного мобільного телефону «Xiaomi Redmi 9А» IMEIl: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , за допомогою всесвітньої мережі Інтернет та застосунку «Telegram», із профілю під логіном « ОСОБА_7 », надіслав ОСОБА_8 посилання ІНФОРМАЦІЯ_5 на відеофайл, що відноситься до порнографії, чим розповсюдив відеопродукцію порнографічного характеру.

Також, 07.04.2025, в невстановлений досудовим розслідуванням час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на повторне розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 07.04.2025 о 12 год. 04 хв. ОСОБА_6 діючи повторно, умисно, протиправно, в порушення вимог статті 36 Закону України «Про медіа» від 13.12.2022 № 2849-ІХ всупереч моральним засадам суспільства в частині заборони виготовлення, зберігання з метою розповсюдження та розповсюдження серед населення продукції порнографічного характеру, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, у невстановленому досудовим слідством місці, за допомогою власного мобільного телефону «Xiaomi Redmi 9А» ІМЕН: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , за допомогою всесвітньої мережі Інтернет та застосунку «Telegram», із профілю під логіном « ОСОБА_7 », надіслав ОСОБА_8 посилання ІНФОРМАЦІЯ_6 на відеофайл, що відноситься до порнографії, чим розповсюдив відеопродукцію порнографічного характеру.

Вказані вище дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 301 КК України - розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру, та за ч. 3 ст. 301 КК України- розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру, вчинене повторно.

Разом з обвинувальним актом до суду було подано угоду про визнання винуватості, укладену 30 квітня 2025 року між прокурором Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000071 від 08.04.2025, з однієї сторони, та підозрюваним ОСОБА_4 з участю його захисника - адвоката ОСОБА_5 , з іншої сторони, на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури.

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість в розповсюдженні відеопродукції порнографічного характеру та повторне розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 301 КК України.

Крім того, згідно з цією угодою прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 2 та ч. 3 ст. 301 КК України. Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний узгодили призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням за вчинені ним кримінальні правопорушення: за ч. 2 ст. 301 КК України 2 роки обмеження волі; за ч. 3 ст. 301 КК України 3 роки позбавлення волі. Згідно із ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 3 роки позбавлення волі. У відповідності до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк визначений судом, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, які роз`яснено обвинуваченому.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК та КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання та звільнити останнього від його відбування з випробуванням. Додатково пояснила, що при складенні тексту угоди помилково не зазначено в частині узгодженого сторонами виду покарання таке додаткове покарання, передбачене санкцією ч.3 ст. 301 КК України, як позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, яке сторони узгодили при укладенні угоди. Просила з урахуванням зазначеного уточнення вважати узгодженим видом покарання: за ч. 2 ст. 301 КК України 2 роки обмеження волі; за ч. 3 ст. 301 КК України 3 роки позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною зі зберіганням, розміщенням та розповсюдженням творів, зображень, кіно- та відеопродукції через мережу Інтернет, а також з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи на строк 2 роки. Згідно із ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 3 роки позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною зі зберіганням, розміщенням та розповсюдженням творів, зображень, кіно- та відеопродукції через мережу Інтернет, а також з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи на строк 2 роки. У відповідності до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк визначений судом, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 301 КК України та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч. 2 та ч. 3 ст. 301 КК України, вид покарання, з урахуванням уточнень прокурора щодо виду та міри узгодженого покарання, наданих у підготовчому судовому засіданні, а також розуміє інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений зазначив, що вказана угода про визнання його винуватості укладена ним з прокурором добровільно тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд під час підготовчого судового засідання з`ясував, що права, які передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_4 та цілком йому зрозумілі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просила суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з урахуванням уточнень прокурора щодо виду та міри узгодженого покарання, наданих у підготовчому судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засіданні не прибула, подала до суду заяву, у якій просить суд розглядати справу за її відсутності, у зв`язку з неможливістю її явки у підготовче судове засідання через сімейні обставини, а саме хворобу малолітнього сина, угоду про визнання винуватості підтримує, просить її затвердити.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , урахувавши позицію потерпілої ОСОБА_8 , викладену у письмовій заяві, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, а також угоду про визнання винуватості, суд дійшов наступних висновків.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 301 КК України, як розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру, та за ч. 3 ст. 301 КК України, розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру, вчинене повторно.

Кримінальні правопорушення передбачені ч. 2 та ч. 3 ст. 301 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься: за ч. 2 ст. 301 КК України до категорії нетяжких злочинів, за ч. 3 ст. 301 КК України до категорії тяжких злочинів, а тому укладення угоди між прокурором та підозрюваним, з їх ініціативи узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 469 КПК України і за своїм змістом відповідає вимогам ст.472 КПК України, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Зі змісту абз. 6 ч. 4 ст. 469 КПК України вбачається, що укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, допускається у випадках надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною другою статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

До угоди долучено письмову згоду, надану потерпілою ОСОБА_8 , на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні.

Стосовно уточнень прокурора, наданих у підготовчому судовому засіданні, щодо узгодженої міри покарання, суд зазначає таке.

Зі змісту положень ч.3 ст. 52 та ч.1 ст. 55 КК України слідує, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може застосовуватися як основне на строк від двох до п`яти років, так і як додаткове покарання на строк від одного до трьох років.

Санкцією ч.3 ст. 301 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Граматичне тлумачення згаданої вище норми дозволяє стверджувати, що таке додаткове покарання є обов`язковим щодо призначення основного покарання (позбавлення волі), зазначеного у санкції статті.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 16.02.2023 у справі № 748/479/20, якщо додаткове покарання передбачається в санкції статті Особливої частини КК як обов`язкове, то суд може його не призначити лише за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 69 КК.

Суд зауважує, що підстави, передбачені ч.2 ст. 69 КК України у цьому кримінальному провадженні відсутні.

При цьому, з пояснень обвинуваченого та його захисника, наданих у підготовчому судовому засіданні, з яких убачається, що саме на призначення такого покарання (із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною зі зберіганням, розміщенням та розповсюдженням творів, зображень, кіно- та відеопродукції через мережу Інтернет, а також з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи на строк 2 роки) та звільнення від його відбування з випробуванням була надана згода ОСОБА_4 під час укладення угоди.

Таким чином, в судовому засіданні суд встановив, що угода про визнання винуватості, укладена 30 квітня 2025 року, відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на підставі даної угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, внаслідок кримінального правопорушення шкода завдана державним (суспільним) інтересам і правам та інтересам окремої особи, у кримінальному провадженні бере участь потерпіла, яка надала письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, та висловила свою позицію щодо можливості затвердження угоди у поданій суду письмовій заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

При ухваленні вироку на підставі угоди суд відповідно до вимог ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу винного.

Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості є: повне визнання обвинуваченою своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та суду у встановленні істини у справі.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої, - відсутні.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та підозрюваним і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

При вирішенні питання про визначення тривалості іспитового строку при звільненні ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням за ст. 75 КК України, суд, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, встановлених стороною обвинувачення, а також характеру та способу вчинених ним кримінальних правопорушень, вважає, що тривалість іспитового строку при звільненні від відбування покарання з випробуванням слід визначити, виходячи з його найнижчої межі, передбаченої ст. 75 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про процесуальні витрати необхідно вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів, необхідно вирішити в порядку визначеному ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 468, 469, 472 -476 КПК України, ст. 12, 65-67, ч.2,3 ст.301 КК України суд,-

у х в а л и в:

Затвердити укладену 30 квітня 2025 року між прокурором Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості.

Відповідно до затвердженої угоди визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 301 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 301 КК України 2 роки обмеження волі;

- за ч. 3 ст. 301 КК України 3 роки позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною зі зберіганням, розміщенням та розповсюдженням творів, зображень, кіно- та відеопродукції через мережу Інтернет, а також з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи на строк 2 роки.

Згідно із ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною зі зберіганням, розміщенням та розповсюдженням творів, зображень, кіно- та відеопродукції через мережу Інтернет, а також з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи на строк 2 (два) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені статтею 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Виконання покарання в частині виконання обов`язків, покладених на засудженого на підставі ст. 76 КК України, покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Початок строку виконання обов`язків, покладених на засудженого відповідно до ст. 76 КК України, обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення судової мистецтвознавчої експертизи за експертною спеціальністю 15.2 «Дослідження у сфері захисту суспільної моралі» від 15.04.2025 СЕ-19/123-25/5563-МЗ в сумі 1 337,10 гривень.

Речові докази:

- мобільний телефон Xiaomi Redmi 9A IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 конфіскувати.

- сім карту номер НОМЕР_3 - повернути власнику ОСОБА_4 .

Цей вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1