Справа № 553/1315/24
Провадження № 1-кп/553/377/2025
У Х В А Л А

Іменем України

04.09.2025м. Полтава

Подільський районний суд м. Полтави у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Полтави клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000107 від 27.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України

в с т а н о в и в:

На розгляді Подільського районного суду міста Полтави знаходиться вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому, яке вмотивовано наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які продовжують існувати, та неможливістю застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. На думку прокурора обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на інших учасників кримінального провадження, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому забезпечити його належну процесуальну поведінку зможе виключно найсуворіший запобіжний захід.

Копія клопотання була вручена обвинуваченому та його захиснику.

Захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, просила змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Обвинувачений підтримав захисника.

Потерпілий, будучи належно повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився.

Заслухавши думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд зазначає таке.

Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 24.04.2024 обвинуваченому ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в умовах ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23» та визначено обвинуваченому ОСОБА_3 заставу у розмірі 60560 грн.

Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 15.07.2025 обвинуваченому ОСОБА_3 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.09.2025, включно.

Як встановлено ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор і недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішення питання доцільності продовження строку раніше застосованого запобіжного заходу залежить насамперед від того чи продовжують існувати заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177,178,183 КПК України.

При цьому в усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (п. 62 рішення від 16.12.2010 у справі «Боротюк проти України»/ Borotyuk v. Ukraine, заява № 33579/04).

Разом із тим, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (п. 61 рішення від 16.12.2010 у справі «Боротюк проти України»/ Borotyuk v. Ukraine, заява № 33579/04).

Більше того, з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані (п. 99 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»/Kharchenko v. Ukraine, заява №40107/02; п. 80 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі «Фельдман проти України»/Feldman v. Ukraine, заяви №76556/01 та №38779/04).

Існування кожного вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК України ризику має підтверджуватися фактами, наявність яких повинна бути переконливо продемонстрована (п. п. 85, 86 рішення ЄСПЛ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenko v. Ukraine, заява №622/11).

При продовженні запобіжного заходу, суд враховує наявні матеріали даного кримінального провадження, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, при цьому суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та його тяжкість, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_3 .

Метою застосування запобіжного заходу (в тому числі у виді тримання під вартою) є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177

КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п.1ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

В розумінні практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»).

Суд враховує, що ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у вчиненні корисливого тяжкого злочину, за який передбачено покарання до десяти років позбавлення волі, під загрозою якого обвинувачений може ухилитись від суду, сума викраденого становить 1600 грн. При цьому розгляд кримінального провадження розпочався з квітня 2024 року , за цей час суд не зміг встановити місцезнаходження потерпілого,який в судові засідання не з`являється ,будь-яких заяв щодо розгляду кримінального провадження не надав , двоє свідки в судовому засіданні не допитані, але,як пояснив в судовому засіданні прокурор один із свідків можливо знаходиться за межами України .

З урахуванням вказаного ,суд не погоджується зі стороною обвинувачення про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор, а саме те, що ОСОБА_3 , може здійснювати вплив на потерпілого і свідків.

Суд вважає,що стороною обвинувачення переконливо не продемонстровано та не доведено суду неможливість застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, як про це клопоче сторона захисту.

Згідно вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: а) особисте зобов`язання; б) особиста порука; в) застава; г) домашній арешт.

Слід зауважити, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі "Єлоєв протиУкраїни") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого. Обмеження розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, лише переліком законодавчих підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011).

Виходячи з наведеного, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків, а також з урахуванням вказаних вище ризиків, доведених прокурором в суді, даних про особу обвинуваченого, тяжкості покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, суд має підстави з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 , змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатись за межі міста Полтави без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання; утримуватися від спілкування із свідками, потерпілим у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Саме такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання буде необхідним й достатнім для обвинуваченого ОСОБА_3 , та забезпечить його належну поведінку під час розгляду цього кримінального провадження.

Керуючись статтями 182, 194, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу-задовольнити.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою , застосований до обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000107 від 27.02.2024 на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

не відлучатись за межі міста Полтави без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

утримуватися від спілкування із свідками,потерпілим у кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на два місяці, тобто до 04 листопада 2025 року.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у випадку невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави ОСОБА_1