Справа № 953/8079/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2025 р.

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянув у судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, яке внесене 13.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001100, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харків, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження №0001100 від 13.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Обвинувачений перебуває під вартою.

До суду надійшло клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, зокрема, з тримання під вартою на домашній арешт або домашній арешт із застосуванням електронних пристроїв контролю.

Клопотання мотивував тим, що має двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, місце роботи, у 2022 - 2023 роках захищав Україну в лавах Збройних Сил України, не збирається переховуватися, при затриманні сприяв слідству, автомобіль був повернутий, не збирається вчиняти нові кримінальні правопорушення, а також вказує, що його провину у вчинені ч. 2 ст. 289 КК України не встановлено.

Жодного доказу на підтвердження обставин, наведених в клопотаннях не надав.

У судове засідання 06.06.2025 з`явились прокурор, захисник, обвинувачений та потерпілий.

Обвинувачений у судовому засіданні оголосив подане ним клопотання про зміну запобужного заходу. Також вказав, що ризики відсутні, потепілий та всі свідки допитані, у зв`язку з чим просив задовольнити подане клопотання.

Захисник підтримав клопотання обвинуваченого, просив його задовольнити та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу, зазначив, що ризик переховування залишається. Також вказав на наявність ще одного кримінального провадження щодо обвинуваченого, що збільшує вірогідність переховування особи від суду.

Потерпілий заперечив проти клопотання обвинуваченого.

Суд, вирішуючи питання щодо зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт або домашній арешт із застосуванням електронних пристроїв контролю обвинуваченому ОСОБА_5 , виходить з такого.

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ухвалою від 16.07.2024 підозрюваному ОСОБА_5 обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи "Харківський слідчий ізолятор", строк якого продовжувався, зокрема, ухвалою суду від 09.04.2025 на 60 днів, тобто до 07.06.2025, з можливістю внесення застави у розмірі 242 240 грн.

Також суд ухвалою від 25.04.2025 задовольнив клопотання обвинуваченого про зменшення розміру застави і зменшив розмір застави до 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 211 960 гривень.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування ("Бекчиєв проти Молдови" §58). Суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів ("Ідалов проти Росії", "Гарицьки проти Польщі", "Храїді проти Німеччини", "Ілійков проти Болгарії").

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Санкція ч. 2 ст. 289 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на етапі притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо зміни запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 .

Крім того, відносно ОСОБА_5 розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000346 від 09.04.2021 за ч. 2 ст. 186 КК України Шевченківським районним судом м. Полтави, що також підвищує ризики можливого переховування обвинуваченого від правоохоронних органів та суду. Наявність двох кримінальних проваджень щодо однієї особи може потенційно збільшити мотив особи для переховування з метою уникнення покарання.

Тому пояснення обвинуваченого щодо того, що він не збирається переховуватись суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що усвідомлення обставин очікування можливого покарання потенційно може спровокувати таку підставу, як можливе переховування від суду. А тому відповідні доводи захисника і обвинуваченого суд відхиляє. У вказаній частині приймаються заперечення прокурора.

Також суд виходить з того, що ОСОБА_5 не надав доказів працевлаштування, офіційного чи неофіційного, офіційного джерел отримання прибутку, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а тому посилання особи щодо наявності стабільної роботи та, відповідно, заробітку визнаються безпідставними, оскільки не підтверджено жодним доказом.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч. 2 ст. 331 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 201 КПК України до клопотання мають бути додані: 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; 3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Водночас обвинувачений та його захисникх не надали жодних копій матеріалів (доказів), якими вони обгрунтовують доводи клопотання, а наводять виключно усні пояснення, які вже досліджувались судом і їм була надана відповідна оцінка.

Крім того, тримання під вартою застосовано з альтернативною внесення застави, розмір якої за клопотанням обвинуваченого вже зменшувався, що також дає право обвинуваченому скористатись відповідною можливістю, що забезпечить баланс приватного і публічного інтересу.

Під час оцінки можливості застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу з метою запобігання наявним ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування "обґрунтованої ймовірності", за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте у даному конкретному випадку суд дійшов переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання ним покладених судом обов`язків у справі.

Посилання сторони захисту на те, що потерпілий і свідки допитані не спростовує наведених вище ризиків і не можуть бути самостійною підставою для зміни продовженого запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б вказували, що цей захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , на даному етапі розгляду кримінального провадження, не встановлено та сторонами не доведено.

Отже, оцінюючи у сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, який є тяжким кримінальним правопорушенням, особу обвинуваченого, наявність існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленого в ухвалі, якою продовжено запобіжний захід, відсутність будь-яких доказів на підтвердження обставин наведених в клопотанні, суд вважає, що заявлене обвинуваченим клопотання не підлягає задоволенню.

Крім того, даних про неможливість ОСОБА_5 перебувати під вартою в умовах СІЗО, матеріали, надані суду, не містять та стороною захисту не надані.

Керуючись ст. 7, 177, 178, 201, 369 - 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, яке буде прийнято за наслідком розгляду справи по суті.

Повний текст ухвали складено 09.06.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_1