Справа № 161/9000/25 Провадження №11-сс/802/330/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2025 року про накладення арешту на майно (ЄРДР № 0000016),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2025 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, яке вилучене 06.05.2025 під час проведення особистого обшуку ОСОБА_8 , під час затримання останнього за адресою: м. Чернівці, площа Філармонії, 6, а саме: мобільний телефон марки Iphone 15 чорного кольору із сім-картою оператора мобільного зв?язку Київстар НОМЕР_1 , який поміщено у спецпакет ДБР №S2017947 та під час проведення обшуку квартири, а саме: речовина невідомого походження, яку упаковано у поліетиленовий пакет ДБР №B2019410; грошові кошти у сумі 50 доларів США та 2250 Євро, які упаковано у поліетиленовий пакет ДБР №S2045687; мобільний телефон марки Redmi, imei-1: НОМЕР_2 , який упаковано у поліетиленовий пакет ДБР №S2045690; ноутбук марки Acer синього кольору та мобільний телефон марки Iphone 7, які упаковано у поліетиленовий пакет ДБР №M1005339; речовина невідомого походження, упакована у поліетиленовий пакет ДБР № B2019412, в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.369 КК України.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді незаконною. Посилається на те, що в клопотанні не обґрунтовано в достатній мірі, що вилучені речі, а саме ноутбук марки Acer синього кольору та грошові кошти у сумі 50 доларів США та 2250 Євро є знаряддям/засобом вчинення кримінального правопорушення, які саме сліди кримінального правопорушення вони на собі зберегли, і які інші відомості можна отримати за їх допомогою. Зазначає на те, що вилучені кошти належать родині ОСОБА_8 .. Просить скасувати ухвалу в частині накладення арешту на майно, а саме: ноутбук марки Acer синього кольору та грошові кошти у сумі 50 доларів США та 2250 Євро та ухвалити нову, якою у задоволенні клопотання в вищевказаній частині відмовити.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, адвоката ОСОБА_7 , яка підтримувала подану апеляційну скаргу і просила скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в накладенні арешту на вказане майно, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арештом майна відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.ч.2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів . У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та/або прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчим суддею дотримані.

З матеріалів клопотання вбачається, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000016 від 15.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.369.

Встановлено і те, що 06 травня 2025 року в ході проведення обшуку особистого обшуку ОСОБА_8 , під час затримання останнього за адресою: АДРЕСА_1 та під час проведення обшуку квартири, за місцем проживання ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено майно, зазначене в клопотанні слідчого.

Вказане майно (речі) та грошові кошти постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_9 від 07 травня 2025 року визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні (а.п.35-43).

Доводячи підставність поданого клопотання, слідчий вказував про те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України у зв`язку з чим і було визнано речовими доказами. А тому, саме з метою можливості бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а грошові кошти, окрім того, можуть бути предметом конфіскації майна, оскільки таке додаткове покарання передбачене санкціями інкримінованих частин статей КК України, слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_9 просив накласти арешт на це майно.

Проаналізувавши вищенаведені докази та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що вилучене майно (речі), на які накладено арешт, дійсно можуть бути доказом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.369 КК України, оскільки відповідають критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до п.1 та п.3 ч.2 ст.170 КПК України підлягають арешту - з метою збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Таким чином, вищевказані посилання представника власника майна на доводи, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду, на увагу суду не заслуговують, оскільки фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин провадження та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків слідчого судді.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування та постановлення нової про відмову в задоволенні клопотання слідчого, як того просить апелянт, - немає.

З урахуванням вищенаведених мотивів, апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2025 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: