ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/2007/24 Номер провадження 11-кп/814/855/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурорів захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 квітня 2020 року за №0000174, за апеляційною скаргою зі змінами прокурора ОСОБА_6 на вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єньки Лубенського р-ну Полтавської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим і засуджено за ч.1 ст.245 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 23 800 гривень.

За цивільним позовом прокурора стягнуто з ОСОБА_9 на користь Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області 4 788 842 гривні 48 копійок майнової шкоди.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат.

За вироком місцевого суду ОСОБА_9 визнано винуватим і засуджено за те, що він 23 квітня 2020 року приблизно о 15 годині після прибирання залишків рослинності зі своєї присадибної ділянки в порушення вимог ст.27 Закону України «Про рослинний світ», ст.39 Закону України «Про тваринний світ», п.1.18 розділу III «Правил пожежної безпеки в Україні» підпалив залишки рослинності на земельній ділянці комунальної власності біля домогосподарства по АДРЕСА_1 , яка межує із землями, на яких розташовані лісові масиви гідрологічного заказника місцевого значення «Комишитовий», і в подальшому внаслідок сильного пориву вітру полум`я перекинулося з багаття на сухі дикоростучі трави, іншу рослинність та дерева, що спричинило масштабну швидкоплинну пожежу лісових масивів.

У результаті наведених вище дій ОСОБА_9 виникло загорання та внаслідок цього знищено й пошкоджено дерева в межах згаданого вище гідрологічного заказника, чим заподіяно державі в особі Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області шкоду на загальну суму 4 788 842 гривні 48 копійок.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор просив скасувати вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2024 року в частині призначення ОСОБА_9 покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.245 КК України у вигляді штрафу в розмірі 5 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 91 800 гривень, на підставі ч.5 ст.74, ст.49 КК України звільнити ОСОБА_9 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності, в іншій частині оскаржуваний вирок залишити без зміни.

Під час провадження в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 і його захисник ОСОБА_8 заявили клопотання, в якому просили звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.245 КК України через закінчення строків давності, передбачених ст.49 КК України, та у зв`язку з цим закрити кримінальне провадження щодо нього.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, зазначене вище клопотання обвинуваченого та його захисника, думку прокурорів, які не заперечували проти звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.245 КК України на підставі ст.49 КК України, роз`яснила обвинуваченому підставу звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, її нереабілітуючий характер і правові наслідки, зрозумілість чого підтвердив ОСОБА_9 , перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила позиції учасників судового провадження та дійшла висновку про таке.

Статтею 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення визначених у ст.49 КК України підстав та наявності згоди обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши останнього від кримінальної відповідальності.

Тобто суд повинен звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за цією підставою незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.245 КК України, згідно з ч.4 ст.12 КК України є нетяжким злочином, за вчинення якого передбачено найбільш суворе покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину минуло 5 років, крім випадку, передбаченого п.2 ч.1 ст.49 КК України (в разі вчинення нетяжкого злочину, за який визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше 2 років).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.245 КК України, 23 квітня 2020 року.

Строки давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності не зупинялись, не переривались і закінчились, оскільки з дня вчинення ОСОБА_9 зазначеного вище кримінального правопорушення до дня набрання вироком місцевого суду законної сили минуло 5 років.

На підставі викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуваний вирок належить скасувати та відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрити кримінальне провадження зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, визначених у п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Отже, клопотання сторони захисту підлягає задоволенню.

Оскільки кримінальним процесуальним законом установлено імперативну вимогу з приводу невідкладності розгляду зазначеного вище клопотання та у зв`язку із його задоволенням, що передбачає звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності й закриття кримінального провадження щодо нього (за наявності відповідного волевиявлення обвинуваченого), то доводи апеляційної скарги зі змінами прокурора щодо неправильного застосування першою судовою інстанцією положень ст.69 КК України не вирішуються.

За таких обставин, апеляційну скаргу зі змінами сторони обвинувачення, в якій, серед іншого, порушувалось питання про необхідність скасування оскаржуваного вироку та застосування до ОСОБА_9 приписів п.3 ч.1 ст.49 КК України, слід задовольнити частково.

При цьому, за змістом ст.129 КПК України суд наділений правом розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру та позбавлений можливості вирішити цивільний позов у разі постановлення ухвали про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, а тому цивільний позов сторони обвинувачення, пред`явлений до ОСОБА_9 , про відшкодування шкоди, завданої його діями, не підлягає вирішенню по суті та його необхідно залишити без розгляду.

Разом з цим, колегія суддів роз`яснює, що ця обставина не перешкоджає прокурору звернутись із відповідним цивільним позовом у порядку цивільного судочинства, так як закриття справи на нереабілітуючій підставі у зв`язку із закінченням строків давності не звільняє ОСОБА_9 від обов`язку відшкодувати заподіяну його діями шкоду.

Відповідно до правового висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного в постанові від 12 вересня 2022 року (справа №203/241/17), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в цьому кримінальному провадженні за постановами слідчого Полтавським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України й Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України були проведені судова пожежно-технічна експертиза №57 від 15 травня 2020 року, комплексна комісійна судова інженерно-екологічна та економічна експертиза №36463/36464/711 від 04 грудня 2023 року, загальний розмір витрат на здійснення яких становить 30 639 гривень (1 961 гривня 40 копійок + 28 677 гривень 60 копійок), що підтверджується відповідними довідкою й актом експертних центрів (а.п.65-91).

Таким чином, оскільки ініціатором проведення зазначених вище експертиз був орган досудового розслідування, то відповідно до приписів ч.2 ст.122, ст.124 КПК України ці процесуальні витрати не підлягають стягненню з ОСОБА_9 , а покладаються на рахунок держави.

У зв`язку із постановленням кінцевого судового рішення за результатами апеляційного розгляду та відсутністю необхідності застосування заходу забезпечення кримінального провадження, арешт, накладений на майно ОСОБА_9 за ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 09 вересня 2024 року (справа №548/835/21, провадження №1-кс/548/535/24), підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника задовольнити.

Вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_9 скасувати, звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.245 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності й закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Цивільний позов прокурора ОСОБА_6 , пред`явлений до ОСОБА_9 , залишити без розгляду.

Арешт майна, застосований за ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 09 вересня 2024 року (справа №548/835/21, провадження №1-кс/548/535/24), скасувати.

Процесуальні витрати на проведення судової пожежно-технічної експертизи №57 від 15 травня 2020 року, комплексної комісійної судової інженерно-екологічної та економічної експертизи №36463/36464/711 від 04 грудня 2023 року в загальному розмірі 30 639 гривень віднести на рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4