запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/377/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/3620/25Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2025 року за клопотанням слідчого до підозрюваної ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 23.06.2025 року включно, шляхом заборони у період з 22.00 години до 06.00 години наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням передбачених ч.5 ст.194 КПК обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор просила ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, посилаючись на те, що слідчим суддею не враховані всі наведені у клопотанні слідчого ризики, обставини та їх обґрунтування, зроблено неправильні висновки щодо застосування до підозрюваної іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначає, що підозрювана ОСОБА_8 має усі можливості уникнути відповідальності за кримінальне правопорушення у зв`язку із виїздом за кордон України.

Ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання останньої винною у злочині, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останньої від суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК підтверджується тим, що на теперішній час органом досудового розслідування триває встановлення осіб, з якими підозрювана діяла за попередньою змовою вчиняючи кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_8 займає посаду заступника начальника з утримання та ремонту дорожніх об`єктів Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» ЗМР та може впливати на своїх підлеглих, які є свідками у кримінальному провадженні, а також підробити документи, які пов`язані з вчиненим нею кримінальним правопорушенням. В зв`язку з цим, у випадку перебування ОСОБА_8 на свободі, остання матиме можливість приховати, спотворити або замінити документи, які знаходяться в КП «ЕЛУАШ» ЗМР.

Підозрювана може впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні та намагатись тиснути погрозами чи вмовлянням на них. На теперішній час продовжується встановлення всього кола осіб, які причетні до скоєння вказаного кримінального правопорушення, а також інших можливих свідків, які володіють інформацією, що підтвердять вину останньої, тому перебування ОСОБА_8 на волі надає останній можливість впливати на свідків з метою зміни їх показів.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу. Підозрювана та захисник заперечили проти скарги прокурора.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , посилаючись на наявність передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням розміру застави у розмірі 908400 гривень до ОСОБА_8 , якій 22 квітня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.3 ст.368 КК злочину.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, зазначив про відсутність доведених слідчим ризиків, на які він посилається у клопотанні в обґрунтування обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та ненадання прокурором доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначених у клопотанні ризиків.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст.177, 178 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається із наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею обставин, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч.3 ст.368 КК злочину.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону і обставини, правову позицію самої підозрюваної, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали підстави обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину, наявність ризиків, але вірно зазначив про відсутність обставин, які б свідчили про неможливість запобігання вказаних ризиків лише шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, підозрювана ОСОБА_8 офіційно працевлаштована, раніше не судима, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.

Доводи прокурора про неможливість запобігання ризикам, передбаченими пунктами 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК, а саме, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, на переконання колегії суддів, є необґрунтованими оскільки відповідно до ч.1 ст.181 КПК вказаний запобіжний захід полягає у забороні підозрюваній залишати житло (в даному випадку у певний період доби), а згідно ч. 5 цієї статті перебування підозрюваної у житлі контролюється працівниками відповідного органу Національної поліції.

Посилання прокурора на той факт, що ОСОБА_8 може продовжити свою злочинну діяльність, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновки слідчого судді, а застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе забезпечити належний контроль за поведінкою підозрюваної під час досудового слідства.

Відомостей про здійснення підозрюваною незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні чи знищення або спотворення речей, документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення після відмови у задоволені клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурором не надано.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_8 з метою ухилення від покарання за вчинений злочин, буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду жодним доказом не підкріплені і, на переконання колегії суддів, є лише припущенням.

В судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваною умов перебування під домашнім арештом за час дії оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваної після застосування до неї запобіжного заходу у виді домашнього арешту, яка від органу досудового розслідування не переховувалась, не чинила перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явилася до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні неї найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваної на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики попереджені застосованим відносно підозрюваної запобіжним заходом у виді домашнього арешту.

Сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється остання, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особо запобіжного заходу у виді взяття під вартою.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної шляхом застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби до ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 335/3620/25