Справа № 541/2309/20
Провадження № 1-кп/541/152/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 рокум. Миргород

Колегія суддів Миргородського міськрайонного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000482 від 18 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України,

встановила:

В провадженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

Під час судового розгляду прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно обвинуваченого дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк 2 місяці, оскільки термін дії запобіжного заходу закінчується, а ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу, продовжують існувати. Прокурор зазначив, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочинів, один із яких є особливо тяжким. Обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки майна у значних розмірах на території Миргородського району не має, таким чином, відсутні міцні фактори, які могли б попередити спроби переховування обвинуваченого. Не перебуваючи під дією запобіжного заходу, ОСОБА_11 через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк може ухилитися від суду, змінювати місце проживання, залишити територію області, не повідомивши про це прокурора та/або суд, що унеможливить своєчасний судовий розгляд, притягнення до відповідальності за скоєні кримінальні правопорушення. Обвинувачений матиме можливість шляхом умовлянь або погроз вплинути на показання свідків, а також потерпілих, які стали безпосередніми очевидцями злочину та проживають поряд з домогосподарством ОСОБА_11 . Достовірно знаючи, що через їх безпосередньо надані суду показання може бути доведена вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих правопорушень, ОСОБА_11 всіляко намагатиметься схилити даних осіб до надання неправдивих показань або взагалі до відмови свідчити, що у свою чергу унеможливить безпосереднє та об`єктивне дослідження доказів та їх належну оцінку. Крім зазначеного, обвинувачений матиме можливість скоювати інші кримінальні правопорушення стосовно сім`ї ОСОБА_13 , оскільки місце проживання останнього знаходиться поряд з домогосподарством потерпілих. ОСОБА_11 матиме можливість продовжити скоєння кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, та довести свій кримінально-протиправний умисел на заподіяння смерті потерпілим. Заявлені ризики не зменшилися і не відпали, тому існує необхідність у продовженні відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Потерпілі заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 червня 2020 року щодо ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, який неодноразово продовжувався, востаннє до 08 червня 2025 року.

Ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких віднесено і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

06 червня 2025 року запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою, ухвалою суду змінено на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , окрім випадків відвідування медичних установ та установ соціального захисту, строком на два місяці, тобто по 06 серпня 2025 року.

Міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому обрано з урахуванням тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, даних про його особу, стану здоров`я обвинуваченого, а також наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, переховування ОСОБА_11 від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім зазначеного, колегія суддів зауважує, що під час ухвалення рішення про зміну обвинуваченому запобіжного заходу судом було встановлено суттєве зменшення ризику впливу обвинуваченим на потерпілих та свідків, які вже були допитані судом.

Незважаючи на відсутність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегією суддів не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово покидати місце проживання відпала.

Прокурором доведено, що ОСОБА_11 , який обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, може безперешкодно покинути територію м. Миргорода та Миргородського району з метою переховування від суду. Не перебуваючи під дією запобіжного заходу, обвинувачений ОСОБА_11 матиме можливість скоювати інші кримінальні правопорушення стосовно сім`ї ОСОБА_13 , оскільки місце проживання останнього знаходиться поряд з домогосподарством потерпілих.

Таким чином, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у вигляді цілодобового домашнього арешту відпала.

Щодо думки потерпілих про необхідність зміни обвинуваченому запобіжного заходу на тримання під вартою колегія суддів зазначає, що у відповідності зі ст.ст. 200, 201 КПК України право звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу мають прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник. Таке клопотання повинно бути належним чином обґрунтовано та містити докази (посилання на докази), які свідчать про необхідність зміни обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу. Разом із тим, потерпілі, які не є суб`єктами такого звернення, будь-яких доказів на підтвердження порушення ОСОБА_11 встановлених йому обов`язків не надали.

Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в подальшому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на останнього раніше встановлених обов`язків, терміном на 2 місяці, оскільки саме цей вид запобіжного заходу зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 94, 176-178, 181, 193, 194, 196, 202, 205 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , окрім випадків відвідування медичних установ та установ соціального захисту,строком на два місяці, тобто по 04 жовтня 2025 року, із раніше встановленими обов`язками.

Відкласти судовий розгляд на 10 год 00 хв. 16 вересня 2025 року.

Викликати для участі в судовому засіданні прокурора, потерпілих, представника потерпілих, обвинуваченого, захисника.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3