24.04.2025 Справа № 756/4979/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/4979/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2025 слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000938 від 07.04.2025 за ч. 2 ст. 307 КК України - прокурора Оболонської окружної прокуратури м Києва ОСОБА_3 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000938 від 07.04.2025 за ч. 2 ст. 307 КК України - прокурора Оболонської окружної прокуратури м Києва ОСОБА_3 про арешт майна.

Обґрунтовуючи подане клопотання, прокурор зазначає, що у невстановлені досудовим розслідуванням день, час та місці, але не пізніше 07.04.2025 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, - PVP, з метою подальшого збуту. З метою реалізації свого вищевказаного умислу ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, з метою власного збагачення у невстановлений досудовим розслідуванням час та день, але не пізніше ніж 07.04.2025, незаконно придбав та розпочав зберігати при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, упаковану та розфасовану однаковим чином в 3 (три) згортки обмотаних ізоляційною стрічкою чорного кольору, в середині яких знаходились зіп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору, які останній зберігав при собі, з метою подальшого збуту. У подальшому, 07.04.2025 приблизно о 16:57, за адресою: м. Києві, вул. Героїв полку «Азов», 25а ОСОБА_4 був зупинений працівниками поліції та на запитання останніх щодо наявності у нього при собі речей, обіг яких обмежений або заборонений, останній повідомив, що має.

На місце події було викликано СОГ Оболонського УП ГУНП у м. Києві, після приїзду яких того ж дня, тобто 22.01.2025, у присутності двох понятих у ОСОБА_4 в ході слідчих дій у лівій кишені штанів, в які був одягнений в той день, виявлено та в подальшому вилучено 3 (три) згортки обмотаних ізоляційною стрічкою чорного кольору із вмістом них зіп-пакетів з кристалічною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP.

Досудовим розслідуванням встановлено, що вилучені в ході проведення слідчих дій та надані на дослідження кристалічні речовини білого кольору містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, загальною масою 0,676 г, що відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188 «Про затвердження таблиць, невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що знаходяться в незаконному обігу» становить більш, ніж невеликий розмір.

Зі змісту клопотання вбачається, що в ході проведення 08.04.2025 обшуку, проведеного на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України у транспортному засобі марки «Mercedes-Benz» моделі «Sptinter 313 CDI» (д.н.з. НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , володільцем якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено, серед іншого, ваги у кількості двох штук, сірого та чорно-сірого кольорів; п`ятнадцять згортків з речовиною рослинного походження, що запаковані у зіп-пакет та обмотані ізолентою червоного кольору; п`ятнадцять згортків з речовиною рослинного походження, що запакована у зіп-пакет та обмотана ізолентою сильного кольору; два зіп-пакети з речовиною рослинного походження; пляшка обмотана ізоляційною стрікою, з речовиною рослинного походження; банка, яка обмотана ізолентою чорного кольору з речовиною рослинного походження, червоний термос в середині якого, міститься речовина рослинного походження та паперовий згорток з речовиною рослинного походження, які було поміщено до спец. пакету №SUD3096356; чотири ковпака, два мотка ізоленти червоного та синього кольорів, п`ятдесят прозорих зіп-пакетів, один гріндер, пояснювальна записка та іграшкова граната зеленого кольору.

Прокурор у клопотанні посилається на те, що виявлені та вилучені в ході проведення невідкладної слідчої дії предмети на речовини потребують проведення відповідних експертиз, можуть бути знаряддям злочину у кримінальному провадженні та використані як доказ факту та обставин вчиненого кримінального правопорушення, у зв`язку із чим зазначені вище предмети та речі визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, з метою виконання завдань кримінального провадження та запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаних речових доказів, прокурор зазначає, що у сторони обвинувачення виникла необхідність накласти арешт на вказане майно, оскільки воно зберегло на собі сліди злочину та містить інформацію, що має значення для встановлення обставин вчинення злочину.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились. До суду надійшла заява прокурора ОСОБА_3 , в якій останній просить розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. До заяви долучив копію ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва про надання дозволу на проведення обшуку транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» моделі «Sptinter 313 CDI» (д.н.з. НОМЕР_1 ).

В судове засідання власники майна не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином. На адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_4 , у якій останній просить розглянути клопотання про арешт майна за його відсутності, проти задоволення клопотання не заперечує.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, що неприбуття учасників судового розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи у суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки прокурора та власника майна обов`язковою не має, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, що не з`явились.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000938 від 07.04.2025 за підозрою ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України.

08.04.2025 постановою слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 майно, вилучене 08.04.2025 в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» моделі «Sptinter 313 CDI» (д.н.з. НОМЕР_1 ) за адресою: м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 19, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 23.04.2025 №756/4973/25 надано дозвіл на проведення 08.04.2025 обшуку транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» моделі «Sptinter 313 CDI» (д.н.з. НОМЕР_1 ).

Відповідно до поштового штампу на конверті 08.04.2025 прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а тому слідчий суддя вважає, що прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням у межах строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами. Зокрема частинами 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Такий арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, визначальною юридичною ознакою речового доказу є можливість використання його як матеріального носія інформації щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Матеріали клопотання свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, оскільки має відношення до кримінального провадження, і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, а тому, внаслідок доведеності існування ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, наявні підстави для накладення арешту на вказане майно з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майном будь-кому і будь-яким чином з метою забезпечення збереження речових доказів задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Втручання держави в право на мирне володіння майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

За таких обставин, враховуючи, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а також враховуючи, що обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 98, 100, 107, 131, 132, 171-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000938 від 07.04.2025 за ч. 2 ст. 307 КК України - прокурора Оболонської окружної прокуратури м Києва ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000938 від 07.04.2025, вилучене в ході проведення 08.04.2025 обшуку транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» моделі «Sptinter 313 CDI» (д.н.з. НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , володільцем якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- ваги у кількості двох штук, сірого та чорно-сірого кольорів, червоний термос, чотири ковпака, два мотка ізоленти червоного та синього кольорів, п`ятдесят прозорих зіп-пакетів, один гріндер, пояснювальна записка та іграшкова граната зеленого кольору.

Заборонити відчуження, розпоряджання та користування будь-кому і будь-яким чином вказаним майном.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1