Справа № 569/7146/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника відділення СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000316 від 10.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 296 КК України, звернулася до слідчого судді із вказаним клопотанням.

В обґрунтування клопотання вказує, що ОСОБА_5 , порушуючи вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і вихолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, не маючи відповідного передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання та носіння бойових припасів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, місці та часу, в невстановлений спосіб незаконно придбав предмет за зовнішніми конструктивними властивостями схожий на ручну гранату іноземного виробництва типу «М-67».

Вказаний предмет за зовнішніми конструктивними властивостями схожий на ручну гранату іноземного виробництва типу «М-67» ОСОБА_5 незаконно зберігав без мети збуту за місцем свого проживання, з моменту придбання до моменту проведення обшуку 12 квітня 2025 року в період часу з 08 год. 10 хв. по 10 год. 08 хв., в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено вказаний предмет.

Також, 12 квітня 2025 року, приблизно о 08 годині 10 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 , під час проведення санкціонованого обшуку, усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу - поліцейські, серед яких поліцейський взводу №2 РПОП ГУНП в Рівненській області, сержант поліції ОСОБА_8 , заступник командира взводу №2 РПОП ГУНП в Рівненській області, капітан поліції ОСОБА_9 , поліцейський взводу №2 РПОП ГУНП в Рівненській області, сержант поліції ОСОБА_10 , поліцейський взводу №2 РПОП ГУНП в Рівненській області, сержант поліції ОСОБА_11 , начальник СРЗПО Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області майор поліції ОСОБА_12 , старший оперуповноважений САОР Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_13 , які перебувала при виконанні службових обов`язків передбачених Законом України «Про Національну поліцію», діючи умисно, з метою підриву авторитету державних органів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, погрожував застосуванням предмету за зовнішніми конструктивними властивостями схожий на ручну гранату іноземного виробництва типу «М-67», який тримав в своїх руках.

Крім цього, ОСОБА_5 09 квітня 2025 року приблизно о 21 год. 20 хв. перебуваючи за місцем свого проживання, а саме у квартирі АДРЕСА_1 , діючи групою осіб, разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, маючи спільний умисел спрямований на вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, достовірно знаючи про впровадження на території України воєнного стану, у зв`язку з агресією рф проти України, введеного з 24.02.2022 року Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в України», порушуючи Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо використання та обігу піротехнічних виробів», з метою використання надав невстановленій досудовим розслідуванням особі, піротехнічний виріб класу 3 «Салютна установка», який за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, місці та часу, в невстановлений спосіб ОСОБА_5 , придбав та зберігав за своїм місцем проживання.

Того ж дня, приблизно о 21 год. 30 хв. реалізуючи свій протиправний умисел, проявляючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особистою зухвалістю та винятковим цинізмом, прагнучі показати своє зневажливе ставлення до існуючих загальновизнаних правил поведінки в суспільстві, порушуючи всі загально прийняті людські принципи моралі, невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи в громадському місці, що за адресою: м. Рівне, вул. Є. Коновальця, 17, встановила на землі піротехнічний виріб класу 3 «Салютна установка», усвідомлюючи, що поряд розташовані житлові будинки, вчинила хуліганські дії, що виразились у запуску у повітря вищезазначеного піротехнічного виробу, що супроводжувалось спалахами та звуками вибуху, порушивши при цьому відпочинок громадян, заборону використання таких засобів та правила додержання тиші в населених пунктах та громадських місцях під час дії правового режиму воєнного стану в Україні.

12.04.2025 ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України.

12.04.2025 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 ч. 2 ст. 296 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом обшуку від 12.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 12.04.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження, у їх сукупності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування зпродовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам останнього переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Покликаючись на вищевикладене, слідчий вказує про неможливість запобігання вищевказаним ризикам інакше ніж шляхом застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні повністю підтримали клопотання з викладених у ньому підстав, просили його задоволити та продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний та його захисник просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000316 від 10.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 296 КК України.

За вищевказаних обставин, у вказаному кримінальному провадженні, 12.04.2025 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 ч. 2 ст. 296 КК України.

14 квітня 2025 року ухвалою Рівненського міського суду в Рівненській області відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» до 10.05.2025.

Постановою керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_16 від 06.06.2025, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000316 до трьох місяців, тобто до 12.07.2025 включно, у зв`язку із неможливістю закінчення досудового розслідування у двомісячний строк, внаслідок складності даного кримінального провадження, тривалим виконанням судових експертиз, необхідністю проведення низки додаткових слідчих (розшукових) та процесуальних дій. спрямованих на збір доказів з метою повного, всебічного і неупередженого з`ясування всіх обставин вчинення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розумність підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантій від безпідставного арешту й затримання, закріпленої у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції." Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо вчинила злочин".

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 , п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 ).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Так, вище вказані докази вказують на обґрунтованість та розумність оголошеної ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 296 КК України.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_17 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду так як, з моменту повідомлення йому про підозру, усвідомлює реальність покарання за вчинені ним злочини, санкції яких максимально передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, може вжити заходів, щоб переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Зокрема, може переїхати до іншої області чи району, оскільки не має офіційного місця роботи, являється військовослужбовцем ЗСУ, цим самим може затягувати та перешкоджати проведенню всебічного і об`єктивного досудового розслідування. У зв`язку з цим, беручи також до уваги суспільну небезпеку вчинених діянь, тяжкість кримінальних правопорушень, особу підозрюваного, застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою повністю відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та є необхідним для того, щоб запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

На даний час проводиться етап досудового розслідування, та досліджуються всі докази, в тому числі речові. Відтак, у разі застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою, останній будучи обізнаний про обставини кримінального правопорушення, матиме реальну можливість вчинити дії спрямовані на знищення, приховання або спотворення речей чи документів, що мають важливе значення для досудового розслідування та відомості, які в них містяться можуть бути доказами під час судового розгляду.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні стверджується тим, що підозрюваний, будучи обізнаний про коло осіб кому відомо, чи може бути відомо про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, в тому числі знаючи місце проживання свідків шляхом умовлянь, може вчиняти тиск та /або будь-яким іншим чином може вплинути на них або на інших осіб, кому відомі обставини вчинення ним кримінального правопорушення з метою, серед іншого, зміни показань, як під час досудового розслідування, так і в судовому розгляді, про обставини провадження.

Водночас, перевіряється його причетність до вчинення інших злочинів на території м. Рівне та Рівненського району. Згідно матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 , раніше потрапляв у поле зору правоохоронців за вчинення інших кримінальних правопорушень, що дає підстави вважати, що перебуваючи на волі останній може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Дані про особу підозрюваного вказують на те, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, утриманців не має, а відтак обставин, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу до підозрюваного немає.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, що виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо ОСОБА_5 винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1-5 ст. 177 КПК України та гарантувати її належну процесуальну поведінку.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», у справі «Летельє проти Франції» вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У зв`язку із складністю кримінального провадження, обсягом та специфікою процесуальних дій, судових експертиз, необхідних для завершення досудового розслідування, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 12 липня 2025 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином суд, визначаючи розмір застави бере до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому вважає, що підозрюваному ОСОБА_5 слід визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, оскільки саме така сума співмірна з наявними ризиками та може забезпечити виконання процесуальних обов`язків.

Саме такий розмір застави, на думку слідчого судді, є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного суд не вбачає.

Окрім цього, застосовуючи альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 12 липня 2025 року.

Утримувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі "Рівненський слідчий ізолятор" - м. Рівне, вул. Дворецька, 116.

Одночасно визначити заставу, розмір якої визначно ухвалою слідчого судді від 14.04.2025.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти обов`язки на підозрюваного у разі внесення застави:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого або прокурора;

- повідомляти слідчого, або прокурора про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити строк дії ухвали та строк дії покладених обов`язків, у разі внесення застави встановити до 12.07.2025.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити на виконання уповноваженій особі ДУ "Рівненський слідчий ізолятор", вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя