ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №610/564/25 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1336/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч.3ст.15,ч.4ст.185КК України
УХВАЛА

Іменем України

08 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційною скаргою захисника на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 26.03.2025 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Бригадирівка Балаклійського району Харківської області, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 27.09.2011 Балаклійським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;

- 29.05.2012 Балаклійським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 27.06.2014 за постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.06.2014 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році»;

- 08.05.2015 Балаклійським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;

- 13.07.2017 Балаклійським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 07.11.2018 по відбуттю строку покарання,-

засуджений за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно вироку, 27.06.2022 року близько 23 години 30 хвилин в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, та продовженого згідно Указів Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року, № 259/2022 від 18.04.2022 року, №341/2022 від 17.05.2022 року, ОСОБА_8 за попередньою змовою з особою, стосовно якої 27.02.2025 Балаклійським районним судом Харківської області постановлено вирок і який не набрав законної сили, маючи спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, умисно, таємно, протиправно, повторно, шляхом вільного доступу проникли на територію Товариства з обмеженою відповідальністю «Курганський бройлер», розташовану в с. П`ятигірське Ізюмського району Харківської області вул. Першотравнева, 1, через вікно проникли до приміщення господарського призначення, в якому зібрали цінне майно, а саме: перфоратор марки «BOSCH» моделі «GBN 2-20D», вартістю 2360 грн, шліфувальну машинку марки «DeWALT» моделі «DWE4157», вартістю 1032 грн; каналізаційний насос марки «Speroni» моделі «SQ 50-4», вартістю 19 631 грн, відбійний молоток марки «Makita» моделі «HM1214 C», вартістю 6741 грн; відбійний молоток «Makita» моделі «HM1203 C», вартістю 4583 грн; ударну дриль марки «Makita» моделі «HP 1620», вартістю 1078 грн; однопостовий зварювальний трансформатор моделі «СТШ-500», вартістю 4 000 грн; ударну дриль марки «BOSCH» моделі «GSB 16 RE ЗПВ Professional», вартістю 946 грн, всього на загальну суму 40 371 грн.

Зазначене вище майно з приміщення господарчої будівлі, склали поруч з будівлею на території ТОВ «Курганський бройлер» та готувались покинути його територію, однак були помічені військовослужбовцями Державної прикордонної служби України.

Тобто ОСОБА_8 та особа, стосовно якої 27.02.2025 Балаклійським районним судом Харківської області постановлено вирок і який не набрав законної сили, з причин, що не залежали від їх волі не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Прокурор, ще до початку апеляційного розгляду відмовився від своєї апеляційної скарги в порядку ст. 403 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить зменшити призначене покарання, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи та ухвалення вироку допустив однобічність та неповноту судового розгляду, при цьому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з вироку суду (т. 1 а. с. 73 - 74), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Дії ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст. 65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальній стан тощо.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, за змістом ст. 12 КК України, є тяжким злочином; особу обвинуваченого, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, має не зняту та не погашену судимість, не працює. На час вчинення кримінального правопорушення з 26.02.2022 року проживав в селі Шебелинка як внутрішньо переміщена особа з дружиною. За час проживання постійно здійснювалися виклики поліції з багатьох питань, підтримував дружні стосунки із сусідами, іноді допомагав у розвантаженні гуманітарної допомоги. На обліку в органах пробації не перебуває, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра.

Як вбачається із досудової доповіді, складеної 01.07.2024 Ізюмським районним відділом №1 філії Державної установи «Центр пробації», ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінено як високий, в зв`язку з чим виправлення без ізоляції від суспільства неможливе.

Крім того, суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття, обставинами, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, і також вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів не можливе без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, оскільки вчинені правопорушення має підвищену суспільну небезпеку, предметом яких є життя та здоров`я особи, громадська безпека, а також характер та поведінка обвинуваченого під час та після вчиненого, тому законних та обґрунтованих підстав для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого покарання, суд апеляційної інстанції не вбачає.

З урахуванням вищезазначених обставин, даних про особу обвинуваченого призначене судом першої інстанції покарання на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом та розміром є справедливим.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а розмір призначеного покарання, виходячи з положення ст. 414 КПК України, за переконанням колегії суддів, не можна вважати явно несправедливим через суворість, як на то вважає обвинувачений.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. 405, 407, 409, 414, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 26.03.2025 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді