ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4768/24 Провадження №1-кп/636/653/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000451 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року за вчинення кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області звільненого умовно достроково на невідбутий строк 9 місяців 14 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року за вчинення кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області звільненим умовно достроково на невідбутий строк 9 місяців 14 днів, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та в період тривання правових наслідків не погашеної та не знятої судимості, знову вчинив нове кримінальне правопорушення за встановлених, в судовому засіданні, обставин.

Так, ОСОБА_4 20 листопада 2021 року приблизно о 15 години 40 хвилин, перебувючи за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Харківська, поблизу буд. 127, на відкритій ділянці місцевості - біля сходинок до магазину «АТБ», виявив велосипед KANDS-STV 700, чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_6 , після чого у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, впевнившись, що велосипед залишений без нагляду, діючи умисно, повторно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою збагачення за рахунок інших осіб, переконавшись у тому, що його злочинні дії не будуть помічені сторонніми особами та потерпілим, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, таємно, викрав вказаний велосипед KANDS-STV 700, чорного кольору, вартість якого відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-22/2710-ТВ від 11 лютого 2022 року складає 3 927 (три тисячі дев`ятсот двадцять сім) гривень 00 копійок, після чого з місця вчинення злочину зник, тим самим розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши при цьому потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи та пояснив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення, яке йому інкриміновано. Надав свідчення щодо місця, часу, способу вчинення кримінального правопорушення, підтвердивши правильність, викладених в обвинувальному акті, обставин. В скоєному щиро каявся.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. При цьому, фактичні обставини справи, встановлені досудовим розслідуванням, та кваліфікацію дій обвинуваченого не оспорював, цивільний позов не заявляв, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечував, положення та наслідки застосування якої йому роз`яснені і зрозумілі, добровільність своєї позиції засвідчив письмово.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували обвинувачений та інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у таємному викрадення чужого майна (крадіжці) вчиненому повторно. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.

За таких обставин справи, враховуючи, що ОСОБА_4 є осудним, суд вважає, що він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про вид та міру покарання винному ОСОБА_4 суд враховує його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєного кримінального правопорушення, критичній оцінці своєї протиправної поведінки і визнає цю обставину, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України такою, що пом`якшує його покарання. Обставин, що обтяжують покарання винного, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: органічний розлад особистості.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 99 від 22 лютого 2022 року, ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічні психічні захворювання у формі органічного розладу особистості, синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає вчинене правопорушення, ОСОБА_4 перебував у стані вищевказаних хронічних психічних захворювань, поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, віднесеного законодавством до тяжкого злочину, особу винного, який має постійне місце проживання, його вік, що свідчить на користь здатності переоцінити зміст своєї згубної поведінки та повернутися до справжніх духовних і соціальних цінностей та в цілому вказує на достатній рівень соціалізації ОСОБА_4 та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, його ставлення до скоєного кримінального правопорушення та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст.185 КК України.

При цьому, судом також враховано і позитивну посткримінальну поведінку обвинуваченого, а саме, усвідомлення протиправності своєї злочинної поведінки та намір в подальшому суворо дотримуватись закону, що на думку суду, також істотно знижує ступінь тяжкості, вчиненого ним кримінального правопорушення.

За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної частини статті.

Враховуючи наявність пом`якшуючої обставини, даних про особу винного, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання і застосовує ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку та покладенням на неї на цей строк обов`язків, передбачених ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-22/2710-ТВ від 11 лютого 2022 року у розмірі 686 грн 48 коп., підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, у зв`язку з відсутністю клопотання прокурора, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно з ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні: велосипед марки KANDS-STV-700 чорного кольору залишити в користуванні законного власника - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-22/2710-ТВ від 11 лютого 2022 року у розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) грн. 48 коп. на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1