ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1731/24
Провадження №1-кс/477/541/25
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

26 травня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту, подане в межах кримінального провадження №0000568 від 14 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2025 року захисником третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_3 подано клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 11 грудня 2024 року в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000568 від 14 червня 2024 року на майно право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що ухвалою слідчого судді від 11грудня 2024 року накладено арешт на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 з метою його збереження як речового доказу у цьому кримінальному провадженні.

Вважає, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки ОСОБА_4 є добросовісним власником вказаного нерухомого майна та у цьому кримінальному провадженні не набув статусу підозрюваного чи обвинуваченого.

Посилаючись на те, що житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 не відповідає критерію, означеному у статті 98 КПК, тому не може вважатися речовим доказом, а обставини вчинення інкримінованого правопорушення ОСОБА_4 не підтверджені належними доказами, просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 11 грудня 2024 року.

Заявник - адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як третя особа стосовно майно якої вирішено питання про арешт, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки слідчого суддю не повідомили.

Прокурор ОСОБА_5 , як сторона, за чиїм клопотанням накладено арешт на майно ОСОБА_4 у судове засідання також не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності, у якій заперечував проти задоволення клопотання та просив у його задоволенні відмовити.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до положень частини другої статті 174 КПК України про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно. Чинними положеннями КПК України не передбачена обов`язкова участь зазначених осіб під час розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Враховуючи положення статті 174 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду клопотання про скасування арешту майна, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд клопотання за відсутності сторін.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до частини першої статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до статті 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З аналізу положень вказаних статей Кримінального процесуального кодексу України можна зробити висновок, що при розгляді клопотання про скасування арешту, слідчий суддя наділений повноваженнями встановити лише обґрунтованість накладення такого арешту та виправданість подальшого застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, якщо це буде доведено особою, яка звернулась до суду із клопотанням.

Як вбачається із змісту клопотання, адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 посилається на необґрунтованість накладення арешту на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи свої заперечення тим, що ОСОБА_4 є добросовісним власником нерухомого майна та не набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Оцінюючи доводи заявника з приводу поданого клопотання, слідчий суддя виходить з того, що в провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000568 від 14 червня 2024 року, кваліфіковане за частиною п`ятою статті 190 КК України за фактом заволодіння невстановленими особами низкою об`єктів житлової нерухомості, що розташовані, зокрема, по АДРЕСА_2 в АДРЕСА_3 в АДРЕСА_4 в АДРЕСА_5 , шляхом укладання сумнівних угод із залученням приватних нотаріусів Миколаївського міського нотаріального округу, посадових осіб органів БТІ, посадових осіб юридичної особи приватного права, та інших фізичних осіб.

Досудовим розслідуванням цього кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 , керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення, обрав як джерело прибутку, діяльність пов`язану із вчиненням дій щодо заволодіння шахрайським шляхом правом власності на об`єкти нерухомого майна з подальшою їх легалізацію, шляхом вчинення правочинів з ними.

Подальшим розслідуванням обставин кримінального правопорушення встановлено перелік об`єктів нерухомого майна, які прямо чи опосередковано могли бути предметом кримінального правопорушення, право власності на які було зареєстровано на підставі підроблених та фіктивних документів та які в подальшому було відчужено третім особам.

Зокрема, органом досудового розслідування встановлено, що житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 було відчужено ОСОБА_4 на підставі фіктивного договору купівлі-продажу де набувачем виступав ОСОБА_6 .

Постановою про визнання речовим доказом від 28 листопада 2024 року, житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 визнано в якості речового доказу у кримінальному провадженні №0000568 від 14 червня 2024 року, як майно що було об`єктом кримінально протиправних дій.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Миколаївської області від 11 грудня 2024 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_5 та з метою збереження речового доказу, накладено арешт на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , із встановленням заборони відчуження та розпорядження цим об`єктом нерухомого майна.

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали, при вирішенні питання про наявність/відсутність підстав для накладення арешту на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 та який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчим суддею було досліджено надані органом досудового розслідування докази у підтвердження своїх доводів.

З урахуванням усіх доводів, що були зазначені процесуальним керівником в обґрунтування своїх доводів щодо накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність наявності обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення пов`язаного із заволодінням низкою об`єктів нерухомості на території м. Миколаєва, враховано спосіб вчинення кримінально караних дій, а саме шляхом надання низки підроблених та фіктивних договорів та наклав арешт на спірне майно відповідно до мети, заявленої органом досудового розслідування, оскільки дійшов висновку про те, що за встановлених обставин нерухоме майно відповідає критеріям речового доказу, що зазначені у статті 98 КПК України.

Ухвала слідчого судді від 11 грудня 2024 року за наслідками розгляду клопотання про арешт майна, стороною захисту в апеляційному порядку не оскаржувалася, набрала законної сили та є чинною і на даний час. З огляду на викладене, обставини, встановленні слідчим суддею під час розгляду указаного клопотання з тих самих підстав і на підставі тих самих доказів повторному дослідженню не підлягають, оскільки указане свідчить про намагання сторони захисту ревізувати ухвалу слідчого судді, всупереч порядку її перегляду, визначеного нормами КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу також на той факт, що при накладенні арешту на майно було враховано статус ОСОБА_4 , який за змістом ухвали є третьою особою, щодо майна якої вирішено питання про арешт, при цьому з урахуванням частини третьої статті 170 КПК України, арешт, з метою збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У мотивувальній частині ухвали слідчого судді від 11 грудня 2024 року, слідчим суддею також наведено мотиви віднесення нерухомого майна до речових ознак.

При цьому питання добросовісності набуття майна ОСОБА_4 може бути встановлено за наслідками розгляду кримінального провадження по суті та оцінки усіх зібраних досудовим розслідуванням доказів.

У поданому ж клопотанні про скасування арешту майна, заявник, у підтвердження своїх доводів долучив докази, які вказують, що дійсно стороною договору купівлі-продажу, за яким ОСОБА_4 набув у власність нерухоме майно будинок, розташований по АДРЕСА_1 , був ОСОБА_6 , який у цьому кримінальному провадженні повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із заволодінням об`єктами нерухомості на території м. Миколаєва.

Інших нових обставин, які надавали б можливість слідчому судді оцінити ці доводи під іншим кутом, стороною захисту не зазначено.

Доводів щодо наявності підстав вважати, що у застосуванні арешту майна відпала потреба, стороною захисту не наводилося та слідчим суддею під час розгляду клопотання не встановлено.

На даний час жодних обставин, що свідчили б про зміну підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_4 слідчим суддею не встановлено, з огляду на що доводи адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.

Керуючись статтями 174, 309, 372, 376 КПК

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту, подане в межах кримінального провадження №0000568 від 14 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7