Справа № 229/8220/24
У Х В А Л А

08 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001547 від 29.04.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження суду надійшло вищевказане кримінальне провадження з обвинувальним актом та з реєстром матеріалів досудового розслідування щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 зазначив, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. На вказані ризики, на думку прокурора, вказують ті обставини, що ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком до 12 років, може навмисно переховуватись від суду та повторно вчинити злочин, передбачений ст. 408 КК України з метою уникнення кримінальної відповідальності. Залишаючись не під вартою обвинувачений може впливати на свідків, які ще не були допитані в ході судового розгляду та може, оскільки він є військовослужбовцем, вжити заходів щодо псування або підроблення документів. Просить не визначати заставу відповідно до ст. 183 КПК України.

Захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає, що заявлені прокурором ризики необґрунтовані, зазначає, що ОСОБА_4 з 2023 року перебував на військовій службі, має поранення, бажає повернутися на військову службу, але через перебування під вартою не має можливості пройти ВЛК.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд зазначає наступне.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2025 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів по 10 липня 2025 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження відносно ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених у ст. 177 КПК України.

Суд, в обґрунтування продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років, обвинувачений є військовослужбовцем, який для скоєння інкримінованого злочину без наявних законних підстав не повернувся у розташування військової частини, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку цього діяння, також, у даному кримінальному провадженні ще не було проведено жодного судового засідання, а, отже, не досліджено докази у справі, зокрема, не допитані свідки, тому мають місце ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 а саме: можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд бере до уваги доводи захисника про наявність поранень у обвинуваченого, що можуть впливати на його самопочуття, та про бажання ОСОБА_4 продовжити проходження військової служби, але при вирішенні питання продовження запобіжного заходу керується ч. 8 ст. 176 КПК України, відповідно до якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, зокрема, передбачених ст. 408 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, який полягає у триманні особи під вартою.

Отже, наявність зазначених обставин не дає підстав аби змінити обраний ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, що свідчить про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів.

Крім того, керуючись абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне не встановлювати розмір застави.

Керуючись ст. ст. 314 - 316, 176 - 178, 183, 194 , 196 - 199, 372, 376, 392 - 395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, у вигляді тримання під вартою продовжити на шістдесят днів до 05 вересня 2025 року включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту про обрання більш м`якого запобіжного заходу - відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити до виконання на гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1