Справа № 638/8842/25
Провадження № 1-в/638/568/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника колонії ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Харкова клопотання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року відносно ОСОБА_5 ,-

встановив:

Начальник ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова з клопотанням про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що дії ОСОБА_5 за які його було притягнуто до кримінальної відповідальності відповідно до Закону № 3886-ІХ слід кваліфікувати за ст. 51 КУпАП.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Представник колонії в судовому засіданні підтримав клопотання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та особову справу засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 13, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» за вироком Орджонікідзеського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2024 року.

Відповідно до вироку Орджонікідзеського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185, ч.1 ст.289 КК України та призначено йому покарання: за ч.1ст.289 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років шести місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 років шести місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2023 року визначено остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 6 років позбавлення волі.

Відповідно до вироку Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано неідбуте покарання за попереднім вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України, остаточно визначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України задоволено частково. Апеляційну скаргу прокурора на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України задоволено. Вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_5 обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України змінено. Включено в мотивувальну частину вироку посилання на висновок судово-товарознавчої експертизи № 305 від 25 січня 2022 року. Виключено з вироку посилання на покази свідка ОСОБА_7 у судовому засіданні. В іншій частині вирок залишено без змін.

Відповідно до вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 25 лютого 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання: за ч.2 ст.185 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 28 листопада 2018 року та остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяця . Вирок Крюківського районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2017 року ухвалено виконувати самостійно.

Відповідно до вироку Козельщинського районного суду Полтавської області від 28 листопада 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України. Призначено ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 ( три) роки; Відповідно ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів до покарання, призначеного цим вироком частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 травня 2018 року та остаточно визначено до відбування ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. Вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 10 жовтня 2017 року ухвалено виконувати самостійно.

Відповідно до вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 травня 2018 року визнано ОСОБА_5 винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді: за ч. 2 ст. 185 КК України 2 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України 3 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 186 КК України - 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання, у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань призначених за цим вироком та попереднім вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 березня 2018 року, призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 5 років позбавлення волі. Вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 10 жовтня 2017 року ухвалено виконувати самостійно.

Відповідно до вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 березня 2018 року визнано винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.2.3 ст.185 КК України, призначивши покарання: за ч.2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі; за ч.3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 07 лютого 2018 року та остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі. Вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 10 жовтня 2017 року ухвалено виконувати самостійно.

Відповідно до вироку Крюківського районного суду м. Кременчука від 07 лютого 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч.2, 3 ст. 185 КК України та призначити покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_5 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком , частково приєднано невідбуте покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 жовтня 2017 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавленні волі на строк 4 роки 7 місяців. Вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 10 жовтня 2017 року ухвалено виконувати самостійно.

Відповідно до вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 жовтня 2017 року визнано ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням статті 75 КК України звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши тривалість іспитового строку - 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового cкладання покарань, призначених за цим вироком та за вироком Автозаводського районного суду м Кременчука від 19 вересня 2017 року, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі із застосуванням статті 75 КК України звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши тривалість іспитового строку три роки. Відповідно до статті 76 КК України покладено на ОСОБА_5 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до вироку Автозаводського районного суду м Кременчука від 19 вересня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання: за ч.1 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі. за ч. 2 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_5 покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_5 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку на три роки з покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України.

Частина 1 ст. 2 Кримінального кодексу України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на 01 січня 2017 року 1600 грн; станом на 01 січня 2018 року - 1600 грн; станом на 01 січня 2019 року -1921 грн.; станом на 01 січня 2020 року до 2102 грн; станом на 01 січня 2021 року до 2270 грн; станом на 01 січня 2022 року до 2481 грн; станом на 01 січня 2023 року до 2684 грн.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 25 лютого 2019 року Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: - 13 липня 2017 року на суму 1200 грн.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 29 травня 2018 року Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_5 вчинив: - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме 2 епізоди: 26 листопада 2017 року на суму 1 350 грн (потерпілий ОСОБА_8 ); - 26 листопада 2017 року на суму 668 грн (потерпілий ОСОБА_9 ); таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: - 30 грудня 2017 року на суму 560 грн.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 07 лютого 2018 року Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 вчинив крадіжку чужого майна, вчинену повторно, кваліфікуючою ознакою якої є вчинення злочину повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме 3 епізоди: - 14 жовтня 2017 року на суму 1 120 грн; - 18 листопада 2017 року на суму 876 грн; 20 листопада 2017 року на суму 1 066 грн.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 21 березня 2018 року Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_5 вчинив повторне, таємне викрадення чужого майна, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме 2 епізоди: 29 липня 2017 року на суму 750 грн.; - 05 вересня 2017 року на суму 1 083 грн.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 19 вересня 2017 року Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), скоєне повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: - 29 липня 2017 року на суму 1015 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК України встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

Враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України «Про внесення змін до КУпАП», на підставі ч.1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, засуджений ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначених покарань за наступними епізодами наступних вироків: від покарання, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначеного вироком Автозаводського районного суду міста Кременчука від 19 вересня 2017 року за епізодом, який мав місце 29 липня 2017 року; від покарання, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначеного вироком від 07 лютого 2018 року Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області за епізодами, які мали місце 14 жовтня 2017 року, 18 листопада 2017 року та 20 листопада 2017 року; від покарання, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначеного вироком від 21 березня 2018 року Кременчуцького районного суду Полтавської області за епізодами, які мали місце 29 липня 2017 року та 05 вересня 2017 року; від покарання, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначеного вироком від 29 травня 2018 року Автозаводського районного суду міста Кременчука за епізодами, які мали місце 26 листопада 2017 року (потерпілий ОСОБА_8 ) та 26 листопада 2017 року (потерпілий ОСОБА_9 ); від покарання, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначеного вироком від 29 травня 2018 року Автозаводського районного суду міста Кременчука за епізодом, який мав місце 30 грудня 2017 року; від покарання, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначеного вироком від 25 лютого 2019 року Комсомольського міського суду Полтавської області за епізодом, який мав місце 13 липня 2017 року.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України,-

постановив:

Клопотання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначеного вироком Автозаводського районного суду міста Кременчука від 19 вересня 2017 року за епізодом, який мав місце 29 липня 2017 року.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначеного вироком від 07 лютого 2018 року Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області за епізодами, які мали місце 14 жовтня 2017 року, 18 листопада 2017 року та 20 листопада 2017 року.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначеного вироком від 21 березня 2018 року Кременчуцького районного суду Полтавської області за епізодами, які мали місце 29 липня 2017 року та 05 вересня 2017 року.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначеного вироком від 29 травня 2018 року Автозаводського районного суду міста Кременчука за епізодами, які мали місце 26 листопада 2017 року (потерпілий ОСОБА_8 ) та 26 листопада 2017 року (потерпілий ОСОБА_9 ).

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначеного вироком від 29 травня 2018 року Автозаводського районного суду міста Кременчука за епізодом, який мав місце 30 грудня 2017 року.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначеного вироком від 25 лютого 2019 року Комсомольського міського суду Полтавської області за епізодом, який мав місце 13 липня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Харкова.

Головуючий суддя ОСОБА_1