У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

представника третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт адвоката ОСОБА_6

третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2025 року про арешт майна.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2025 року клопотання прокурора задоволено. Накладено арешт на вилучене в ході проведення обшуку за місцем здійснення господарської діяльності ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено:

- жорсткий диск з ПК МSSD M2 Goodran на 256 Gb: Samsung HD 503 HI на 500 Gb та SSD Veriko на 120 Gb;

- печатки та факсимільні відтиски підписів, а саме: печатка «експерт ОСОБА_8 » - 1 штука; печатка «Оцінка Київ» код 4846672 1 штука; печатка чорного кольору з відтиском «Оціночний центр Сивебрут» код 45924420» - 1 штука; печатка «Експерт» код 40064721 1 штука; печатка «Бюро оцінки Редкуб» код 45185196 1 штука; печатки з відтиском факсимільних підписів 4 штуки;

- копії сертифікатів ТОВ «Аврора» на 12 аркушах; аркуші паперу з відтиском печатки « ОСОБА_8 » з чорновим записом «для техпаспортів» всього на 13 аркушах;

- жорсткий диск марки HD на 1ТВ; SSD карта з ПК Goodran CX400 на 256 Gb.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвокат ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Апелянт вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та безпідставною, а арешт майна таким, що порушує права ОСОБА_7 на добросовісне володіння своєю власністю. Вилучені речі є власністю ОСОБА_7 та не містять інформацію, яка має відношення до кримінального провадження. Жодних протиправних дій ОСОБА_7 не вчиняв.

На думку апелянта, прокурором порушено строки, передбачені ч.5 ст.171 КПК України, для звернення до суду із клопотанням про накладення арешту на майно.

Зазначає, що слідчим взагалі не вказано правову підставу для арешту майна.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, що вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем здійснення господарської діяльності ОСОБА_7 . В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СВ ВП №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування №00000047 за ч. 2 ст. 364 КК України.

19.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14.05.2025 проведено обшук приміщення, у якому здійснює господарську діяльність ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено речі і документи згідно переліку.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення обшуку, що здійснено на підставі ухвали слідчого судді, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених ч. 1 ст. 98 КПК України, прокурор звернувся з даним клопотанням з метою забезпечення збереження речових доказів.

Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено наявність підстав вважати, що майно, яке вилучене під час проведення обшуку 19.05.2025, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, тобто воно має ознаки речових доказів по даному кримінальному провадженню.

Позиції учасників судового розгляду.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвокат ОСОБА_6 , та третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_7 , апеляційну скаргу підтримали.

Прокурор ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження і обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів встановила таке.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ ВП №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування №00000047 за ч. 2 ст. 364 КК України.

З наданих до слідчого судді матеріалів вбачається, 19.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14.05.2025 проведено обшук приміщення у якому здійснює господарську діяльність ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено, під час якого було виявлено та вилучено речі і документи згідно переліку.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 19 травня 2025 року, вилучене в ході проведення обшуку приміщення, у якому здійснює господарську діяльність ОСОБА_7 , майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №00000047.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 зазначеної статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ці вимоги закону враховані при прийнятті слідчим суддею рішення.

Всупереч доводам апелянта, у клопотанні прокурора міститься достатнє обґрунтування щодо необхідності арешту тимчасово вилученого майна.

Є достатні підстави вважати, що майно, на яке накладено арешт, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, для проведення повного та всебічного досудового розслідування кримінального провадження, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що наявні підстави вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України.

Метою арешту вказаного в клопотанні слідчого майна є забезпечення збереження речових доказів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

З наданих матеріалів слідує, що під час проведення обшуку приміщення, у якому здійснює господарську діяльність ОСОБА_7 , вилучено речі та документи, перелічені прокурором у поданому клопотанні, які за твердженням прокурора, містять інформацію, яка має доказове значення у кримінальному провадженні №00000047.

Накладення арешту сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту на майно.

За такого, висновки слідчого судді про необхідність накладення арешту на зазначене майно є вмотивованими.

Прокурором доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи, і саме за таких умов може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся з клопотанням про накладення арешту на вказане майно.

Що стосується доводів апелянта про порушення прокурором вимог ч.5 ст. 171 КПК України про недотримання строків звернення до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, то ці доводи не відповідають дійсності.

У відповідності до ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У данному кримінальному провадженні, обшук проведено 19.05.2025, а із клопотанням про накладення арешту на майно прокурор звернувся до слідчого судді наступного робочого дня 20.05.2025, про що свідчить відмітка на поштовому відправленні «Нової пошти».

Отже, прокурором дотримано вимоги ч.5 ст. 171 КПК України.

Оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, вмотивованою та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 407, 422, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2025 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3