Справа № 308/4877/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарів судових засідань ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/627/21, за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2021.

Цим вироком:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий, визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України та виправданий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати на проведення судових експертиз в розмірі 60793,68 грн віднесено на рахунок держави.

Кримінальне провадження та речові докази в кримінальному провадженні, а саме: покривало, сорочку, куртку, наволочку, скляну пляшку, шкіряну куртку темно-коричневого кольору, дві куртки, штани, светр, шапку та пару чобіт, паперовий конверт, у якому знаходиться зразки крові ОСОБА_13 , паперовий конверт, у якому знаходиться зразки крові ОСОБА_14 , паперовий конверт, у якому знаходиться зразки букального епітелію ОСОБА_15 , паперовий конверт, у якому знаходиться зразки букального епітелію ОСОБА_16 , паперовий конверт, у якому знаходиться зразки букального епітелію ОСОБА_17 , паперовий конверт, у якому знаходиться зразки букального епітелію ОСОБА_8 , поліетиленовий пакет, у якому знаходиться змиви з вхідних дверей, з дверної рамки кухні, з дверної рами спальні та підлоги, куртку, джинси ОСОБА_16 , залишок недопалку сигарети, залишки чотирьох недопалків сигарет, зрізи нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_14 , одну пару берців, запальничку, пачку з під сигарет, шапку, один запаховий слід, запальничку, запаховий слід, ключі із складним ножем, запаховий слід, руків`я від ножа, окуляри, паперовий конверт зі шістьма відрізками скотча, паперовий конверт зі дактилокартами ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , зрізи нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_15 ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , які поміщено в три паперові конверти, шість предметів схожих на ніж; ніж, викрутку, які передані у камеру зберігання речових доказів Ужгородського ВП повернути прокурору для вжиття заходів по встановленню особи яка вчинили злочин.

-2-

Зазначеним вироком, ОСОБА_8 виправданий за обвинуваченням в тому, що він 05.02.2017 приблизно о 16 год 40 хв, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, з метою спричинення смерті іншій людині, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, проник до квартири АДРЕСА_2 , де в спальній кімнаті побачив громадянина ОСОБА_14 , мешканця вказаної квартири, який спав на дивані і, скориставшись тим, що останній спав, а тому не помітив його, ОСОБА_8 пройшов в кухонне приміщення квартири, де з шухляди тумбочки взяв ніж та повернувся до кімнати, де спав ОСОБА_14 , і з метою спричинення смерті останньому, наніс йому удар ножем в область грудної клітини, після чого перевернув його на живіт і наніс ще три удари ножем в область спини, в результаті чого спричинив ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини з пошкодженням серця, легені та печінки від яких останній помер на місці, після чого ніж викинув у мішок який знаходився у кімнаті біля шафи.

Виправдовуючи ОСОБА_8 за вказаним обвинуваченням, оцінивши докази, досліджені за клопотанням сторони обвинувачення, проаналізувавши їх достатність, доведеність фактичних обставин кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у їх вчиненні, суд першої інстанції прийшов до висновку, що такі не містять жодних відомостей, які б прямо або опосередковано підтверджували винуватість ОСОБА_8 в умисному вбивстві ОСОБА_14 . На думку суду першої інстанції, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_16 не надав суду жодних показів, які б свідчили про вчинення обвинуваченим злочину. Потерпілий не вказав суду обставин, які би свідчили про вчинення злочину саме обвинуваченим. З показань потерпілого, навпаки, вбачається, що взаємовідносини між його батьком та обвинуваченим були в цілому нормальними, приятельськими, а не конфліктними. Оцінюючи показання свідків, надані ними в судовому засіданні, суд першої інстанції зазначив, що свідки не були очевидцями події, яка мала місце 05.02.2017, обставини злочину їм невідомі, жоден з вказаних свідків в судовому засіданні не ствердив про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення. Окрім того, ряд свідків сторони обвинувачення - ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , незважаючи вжиття судом всіх передбачених законом заходів, не з`явилися та не були доставлені до суду. Також судом констатовано, що надані для дослідження в судовому засіданні докази, не доводять і мотив вчинення злочину ОСОБА_8 , про який вказано у обвинувальному акті, так в судовому засіданні жодними належними та допустимими доказами не доведено, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 виник конфлікт і ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення на грунті раптово виниклих неприязних відносин. Судом встановлено, що кримінальне правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_14 мало місце, але з урахуванням доказів, які були досліджені в судовому засіданні, з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до переконання, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_8 умисно вбив потерпілого ОСОБА_14 . У зв`язку з наведеним та з урахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 62 Конституції України, ст. 2, 9, 368, 373 КПК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для виправдання ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду від 02.11.2021 щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

-3-

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає про незаконність, необґрунтованість та невмотивованість постановленого щодо ОСОБА_8 вироку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду. На думку прокурора, суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, встановлені під час досудового розслідування кримінального провадження, не здійснив перевірку їх доказами і не дав їм належну оцінку у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, внаслідок чого безпідставно виправдав ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні. Винуватість ОСОБА_8 підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказами, які є послідовними, належними та допустимими. Неповнота судового розгляду кримінального провадження прослідковується в тому, що суд не обґрунтував те, чому окремі докази підтверджують або спростовують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до висновку молекулярно-генетичної експертизи № 10/138 від 21.03.2018, підтверджується, що генетичні ознаки крові і клітин у змивах з поверхонь руків`я ножа (об`єкт № 2) є змішаними, містять генетичні ознаки не менше двох осіб, серед яких присутні генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_14 (об`єкт № 3) і зразка букального епітелію ОСОБА_8 (об`єкт № 4) та не присутні генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_13 (об`єкт № 8) і зразків букального епітелію ОСОБА_16 (об`єкт № 5), ОСОБА_17 (об`єкт № 6), ОСОБА_15 (об`єкт № 7), генетичні ознаки крові і клітин у слідах на клинку ножа (об`єкт № 1) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_14 (об`єкт № 3) і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_13 (об`єкт № 8), зразків букального епітелію ОСОБА_8 (об`єкт № 4), ОСОБА_16 (об`єкт № 5), ОСОБА_17 (об`єкт № 6), ОСОБА_15 (об`єкт № 7), походження виявленої крові та клітин у слідах на клинку ножа (об`єкт № 1) від ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 виключається. Висновком криміналістичної експертизи № 23-мк від 07.04.2021 підтверджується, що тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран № 1, 2, 3 виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_14 , могли виникнути внаслідок дії клинка, наданого на дослідження ножа, тілесні ушкодження у вигляді поверхневої колотої рани № 6 могли виникнути внаслідок дії вістря стрижня наданої на дослідження викрутки. Висновком судово-медичної експертизи № 61 від 24.03.2017, підтверджується наслідок настання смерті ОСОБА_14 внаслідок проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки, спини з пошкодженням діафрагм, правої легені, серця, селезінки, лівої нирки, що супроводжувалося масивною внутрішньою і зовнішньою крововтратою та призвело до розвитку шоку, що і стало безпосередньою причиною його смерті. Протоколом медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння від 05.02.2017, зафіксовано перебування ОСОБА_8 о 20 год 30 хв у стані алкогольного сп`яніння. Також судом не взято до уваги та в повному обсязі не оцінено показання свідка ОСОБА_28 , яка підтвердила, що бачила, як потерпілий та обвинувачений 05.02.2017 вживали алкогольні напої. Окрім того, на стадії судового слідства, залишилось недопитаними ряд свідків, покази яких мають значення для обставин у кримінальному провадженні. Також не перевірено, шляхом виклику, відповідного свідка, покази обвинуваченого щодо отримання коштів від особи на ім`я ОСОБА_29 . Ці покази фактично є алібі обвинуваченого, які слід перевірити шляхом виклику відповідного свідка. Окрім іншого, судом не дано оцінки висновку експерта-імунолога № 139 від 03.03.2017, зі змісту якого вбачається, що вилучені сліди, виявлені на куртці ОСОБА_14 , в ході огляду місця події, можуть походити від людини з групою крові О з ізогемаглютимінами анти А та анти В, в тому числі як від потерпілого, так і ОСОБА_16 та ОСОБА_8 . Так само, не дано оцінки висновку експерта-імунолога № 120 від 28.02.2017, яким підтверджується, що виявлена кров у слідах на штанах може походити

-4-

від людини з гупою крові О з ізогемаглютинінами анти А та анти В, в тому числі, як від потерпілого ОСОБА_14 , так і громадян ОСОБА_16 і ОСОБА_8 . Не оцінено висновок криміналістичної експертизи № 23-мк від 07.04.2017, яким підтверджується, що тілесні ушкодження у вигляді колото різаних ран № 1, 2, 3 виявлені при судово медичній експертизі трупа ОСОБА_14 могли виникнути внаслідок дії клинка наданого на дослідження ножа, тілесні ушкодження у вигляді поверхневої колотої рани № 6 могли виникнути внаслідок дії вістря стрижня наданої на дослідження викрутки. Окрім іншого, прокурор зазначає про наявність суперечностей в судовому рішенні, зокрема, судом констатовано, що кримінальне правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_14 мало місце, але з урахуванням доказів, які були досліджені в судовому засіданні, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_8 умисно вбив потерпілого ОСОБА_14 . З логіки цього формулювання слідує, що стороною обвинувачення не доведено саме факт умисного вбивства. Також залишились поза увагою суду і питання про причини наявності на знарядді вчинення злочину генетичних ознак ОСОБА_8 . Таким чином, на переконання прокурора, показання інших, не допитаних свідків, мають визначальне значення, оскільки в своїй сукупності наданими ними інформація може підтвердити мотив вчинення кримінального правопорушення та інші обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності потерпілого ОСОБА_30 , неявка якого не перешкоджає його розгляду. При цьому, береться до уваги те, що повідомлення про час та місце апеляційного розгляду потерпілому надіслано відповідно до вимог закону, і він вважається належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду, заяв про відкладення апеляційного розгляду від потерпілого не надходило, а його представник - адвокат ОСОБА_10 не заперечував проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілого.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, доводи прокурора на часткове підтримання поданої апеляційної скарги та направлення кримінального провадження на новий розгляд до суду першої інстанції, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора й залишення без змін виправдувального вироку, думку представника потерпілого-адвоката ОСОБА_10 , який не підтримав позицію прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав з таких підстав.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

-5-

Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами і принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким, і не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Цих вимог судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 не дотримано в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 373 КПК України суд постановляє виправдувальний вирок, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку у таких випадках зазначається: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, а також мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Отже, суд повинен дати остаточну оцінку доказам з точок зору їх належності, доступності, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 324 КПК України, що вирішуються судом при встановленні вироку. Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних та категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути обов`язково мотивованим у вироку, у якому не допускається застосування формулювань, які свідчать про припущення суду та викликають суми у достовірності доказів.

Разом з тим, суд першої інстанції зазначені вимоги закону залишив поза увагою, оскільки при розгляді кримінального провадження та ухвалення виправдувального вироку допустив істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, виправдовуючи ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції зазначив, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України було вчинено ОСОБА_8 , оскільки сукупність наданих стороною обвинувачення доказів як самі по собі, так і в сукупності прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті та свідчили б про вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

-6-

З такими висновками суду, колегія суддів не може погодитися, з огляду на його необґрунтованість й передчасність з огляду на таке.

Суд, у порушення вимог ст. 94 КПК України, оцінив докази без належного розгляду всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, не навів у вироку переконливих мотивів, з яких він відкинув докази обвинувачення, побудував своє рішення без надання доказам у справі належної правової оцінки, не обґрунтовував те, чи окремі докази підтверджують або спростовують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони обвинувачення щодо допиту ряду свідків, покази яких мають значення для з`ясування обставин у кримінальному провадженні.

Зокрема, судом першої інстанції не дано оцінки висновку молекулярно-генетичної експертизи № 10/138 від 21.03.2018, яким підтверджується, що генетичні ознаки крові і клітин у змивах з поверхонь руків`я ножа (об`єкт № 2) є змішаними, містять генетичні ознаки не менше двох осіб, серед яких присутні генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_14 (об`єкт № 3) і зразка букального епітелію ОСОБА_8 (об`єкт № 4) та не присутні генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_13 (об`єкт № 8) і зразків букального епітелію ОСОБА_16 (об`єкт № 5), ОСОБА_17 (об`єкт № 6), ОСОБА_15 (об`єкт № 7), генетичні ознаки крові і клітин у слідах на клинку ножа (об`єкт № 1) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_14 (об`єкт № 3) і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_13 (об`єкт № 8), зразків букального епітелію ОСОБА_8 (об`єкт № 4), ОСОБА_16 (об`єкт № 5), ОСОБА_17 (об`єкт № 6), ОСОБА_15 (об`єкт № 7), походження виявленої крові та клітин у слідах на клинку ножа (об`єкт № 1) від ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 виключається.

Висновком криміналістичної експертизи № 23-мк від 07.04.2021 підтверджується, що тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран № 1, 2, 3 виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_14 , могли виникнути внаслідок дії клинка, наданого на дослідження ножа, тілесні ушкодження у вигляді поверхневої колотої рани № 6 могли виникнути внаслідок дії вістря стрижня наданої на дослідження викрутки.

Крім того, висновком судово-медичної експертизи № 61 від 24.03.2017, підтверджується наслідок настання смерті ОСОБА_14 внаслідок проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки, спини з пошкодженням діафрагм, правої легені, серця, селезінки, лівої нирки, що супроводжувалося масивною внутрішньою і зовнішньою крововтратою та призвело до розвитку шоку, що і стало безпосередньою причиною його смерті.

Згідно протоколу медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння від 05.02.2017, зафіксовано перебування ОСОБА_8 о 20 год 30 хв у стані алкогольного сп`яніння.

Також судом не взято до уваги та в повному обсязі не оцінено показання свідка ОСОБА_28 , яка підтвердила, що бачила, як потерпілий та обвинувачений 05.02.2017 вживали алкогольні напої.

Кріт того, під час судового розгляду не допитано ряд свідків, покази яких мають значення для з`ясування обставин у кримінальному провадженні, зокрема: ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 .

Також не перевірено алібі обвинуваченого ОСОБА_8 , шляхом виклику, відповідного свідка на ім`я « ОСОБА_29 », про допит якого заявлялось стороною обвинувачення.

-7-

Окрім іншого, судом не дано оцінки висновку експерта-імунолога № 139 від 03.03.2017, зі змісту якого вбачається, що вилучені сліди, виявлені на куртці ОСОБА_14 , в ході огляду місця події, можуть походити від людини з групою крові О з ізогемаглютимінами анти А та анти В, в тому числі як від потерпілого, так і ОСОБА_16 та ОСОБА_8 . Так само, не дано оцінки висновку експерта-імунолога № 120 від 28.02.2017, яким підтверджується, що виявлена кров у слідах на штанах може походити від людини з гупою крові О з ізогемаглютинінами анти А та анти В, в тому числі, як від потерпілого ОСОБА_14 , так і громадян ОСОБА_16 і ОСОБА_8 .

Не оцінено висновок криміналістичної експертизи № 23-мк від 07.04.2017, яким підтверджується, що тілесні ушкодження у вигляді колото різаних ран № 1, 2, 3 виявлені при судовомедичній експертизі трупа ОСОБА_14 могли виникнути внаслідок дії клинка наданого на дослідження ножа, тілесні ушкодження у вигляді поверхневої колотої рани № 6 могли виникнути внаслідок дії вістря стрижня наданої на дослідження викрутки.

Окрім іншого, в мотивувальній частині вироку суд допустив ряд суперечностей, зокрема, судом констатовано, що кримінальне правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_14 мало місце, при цьому також зазначено, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_8 умисно вбив потерпілого ОСОБА_14 , тобто не доведено саме факт умисного вбивства. Одночасно у Кримінальному кодексі України передбачені різні форми вини осіб щодо вчинення вбивства, а також різні види кваліфікації кримінального правопорушення, пов`язаного з позбавленням життя іншої людини. Формулюючи таким чином конструкцію свого висновку, суд не надав оцінки щодо наявності в діях обвинуваченого іншого кримінального правопорушення, пов`язаного з позбавленням життя людини, проте при наявності необережної форми вини.

Також залишились поза увагою суду і питання про причини наявності на знарядді вчинення злочину генетичних ознак ОСОБА_8 .

З огляду на вказане, апеляційний суд приходить до переконання про те, що висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, що в свою чергу свідчить про неповноту судового розгляду, оскільки судом не досліджувались обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не може бути визнано законним та обґрунтованим.

За таких обставин, вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст. 370, 374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ст. 409, 412 КПК України, а тому з урахування усіх порушень, встановлених під час апеляційного розгляду кримінального провадження, вирок підлягає скасуванню.

Оскільки зміст вироку не відповідає вимогам ст. 374 КПК України, висновки суду зроблені без ретельного аналізу та оцінки доказів, допущені судом порушення процесуального закону відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, оскільки ставлять під сумнів повноту встановлення судом першої інстанції обставин провадження, що суперечить як основним завданням кримінального провадження так і його основним загальним засадам, таким як верховенство права, законність та забезпечення змагальності сторін та свободі в наданні ними суду своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості, що обґрунтовано ставить під сумнів законність і справедливість вироку, а також позбавляє апеляційний суд підстав у цій частині визнавати чи не визнавати обґрунтованими доводи в межах обвинувачення чи доводи сторони захисту.

-8-

Аналогічної позиції дійшов і Касаційний кримінальний суд Верховного Суду, виклавши її у постановах від 21.03.2024 (справа № 303/5635/21, провадження № 51-5169 км 23), від 31.01.2023 (справа № 688/2017/15-к,провадження № 51-2573км21), від 03.05.2023 (справа № 443/2309/13-к, провадження № 51-1319км23), де, окрім іншого, зазначено про обов`язок суду проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні всі доводи як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, які обґрунтовано ставлять під сумнів версію сторони обвинувачення.

За наведених вище обставин висновки суду про визнання ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та виправдання за цим обвинуваченням, у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, є передчасними та зробленими без повного, всебічного, об`єктивного дослідження та аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому не може визнаватися законним та обґрунтованим.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що вищезазначені істотні порушення є процесуально неприпустимими при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються норми кримінального процесуального закону та загальні засади забезпечення права на захист, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України.

Оскільки суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст. 404 КПК України не вправі встановлювати й доказувати факти, які не були встановлені та не доведені судом першої інстанції, долучати до матеріалів провадження докази, які не були предметом дослідження місцевого суду, колегія суддів позбавлена можливості дійти однозначного висновку щодо правильності застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне неврахування на його думку доказів у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує положення ч. 3 ст. 26 КПК України про те, що суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на розгляд сторонами та віднесені до його компетенції цим Кодексом.

За змістом ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Таким чином, норми ч. 3 ст. 404 КПК України зобов`язують суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, лише коли суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушеннями.

Як вбачається, в судовому засіданні прокурор аргументує свої доводи з посиланням на неповноту судового розгляду та конкретні процесуальні порушення, не вказуючи про наявність підстав для проведення апеляційним судом допиту обвинуваченого й свідків та дослідження наданих прокурором письмових доказів.

Разом з тим, допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, які колегія суддів не може виправити, використовуючи свої повноваження, відповідно до ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

-9-

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Зважаючи, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин кримінального провадження, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину, суд першої інстанції при новому розгляді справи має належним чином проаналізувати кожний доказ (як зазначалося вище) з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, надавши оцінку при цьому кожному суттєвому доводу сторін кримінального провадження та відобразивши це в мотивувальній частині прийнятого судового рішення.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги прокурора, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки порушені ними питання спочатку підлягають дослідженню при новому розгляді в суді першої інстанції, а вже потім при наявності судового рішення бути предметом апеляційної перевірки, так як суд апеляційної інстанції згідно ч. 2 ст. 415 КПК України при скасуванні вироку не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ч. 1 ст. 412 КПК України, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас, згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційною інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати і загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися принципу законності.

В той же час відповідно до положень ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

-10-

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що під час апеляційного розгляду прокурор не заявляв клопотання про дослідження апеляційним судом тих чи інших доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги, а підтримав апеляційну скаргу частково та просив скасувати вирок з направленням кримінального провадження до суду першої інстанції на новий розгляд.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути наведені вище порушення закону, ретельно перевірити доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином вмотивоване рішення.

Тому, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02. 11. 2021 щодо ОСОБА_31 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді