Справа № 202/8202/24
Провадження № 1-кп/202/768/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника (ВКЗ) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпра, кримінальне провадження за №000543, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2024 року у відношенні,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, непрацевлаштованого, неодруженого, раніше судимого, останній раз 17.03.2023 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, відповідно ч. 4 ст. 70 КК України покарання поглинуте покаранням за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2022 року та остаточно до відбуття призначено покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 10.05.2024 приблизно о 03.00 год. перебував поблизу будинку № 49 по пр. Миру у м. Дніпро, де побачив припаркований транспортний засіб мопед марки «YAMAHA», модель JOG SA39J чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_2 , належний згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_6 . В цей момент у ОСОБА_4 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме вищевказаним мопедом.

Далі, ОСОБА_4 знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного заволодіння транспортним засобом, не маючи законного права користування вказаним транспортним засобом, діючи повторно, розуміючи протиправний характер своїх злочинних дій, підійшов до мопеду моделі «YAMAHA», модель JOG SA39J чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_2 та шляхом зламу системи блокування керма встановив контроль над ним.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 знаходячись поблизу будинку № 49 по пр. Миру у м. Дніпро, доводячи до кінця свій злочинний умисел, спрямований на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи протиправність своїх дій та свідомо бажаючи настання їх наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди, утримуючи кермо мопеда марки «YAMAHA», модель JOG SA39J чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_2 двома руками, не маючи дозволу законного власника на його експлуатацію, всупереч волі останнього, викотив вказаний мопед з прибудинкової території, тим самим заволодівши ним, після чого місце вчинення кримінального правопорушення покинув, розпорядившись вказаним мопедом на власний розсуд, спричинивши своїми діями ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 2851 гривень 69 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, просив суворо не карати та розглянути кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України, про що надав письмову заяву, і пояснив, що дійсно він 10.05.2024 приблизно о 03.00 год. по пр. Миру 49 у м. Дніпрі, заволодів мопедом марки «YAMAHA», модель JOG SA39J чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав проведення розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав проведення розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України, просив врахувати як обтяжуючу обставину рецидив злочину та вважав за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 , та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Так, згідно ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному, суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

З огляду на встановлені під час судового розгляду дані про особу обвинуваченого, тяжкість і обставини скоєного злочину, які не оспорюються сторонами справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, необхідного для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не одружений, має зареєстроване місце проживання, утриманців не має, а отже не обтяжений міцними соціальними зв`язками, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за корисливі та аналогічні злочини, також приймається до уваги обставина, що пом`якшує покарання - щире каяття, та відсутність обтяжуючих обставин.

Згідно із ст. 34 КК України рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 червня 2010 року Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Так, судом не може бути враховано зазначену прокурором у обвинувальному акті обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів, з огляду на те, що ОСОБА_4 за вироком від 15 вересня 2022 року Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України засуджений до п`яти років шести місяців позбавлення волі, яким поглинуто покарання призначене за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2023 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, відповідно ч. 4 ст. 70 КК України, покарання не відбуто а судимість не погашено, що було враховано при кваліфікації його дій у даному кримінальному провадженні за ознакою повторності, а отже не може одночасно враховуватись як обставина, що обтяжує покарання.

Крім того, не залишається поза увагою суду і те, що ОСОБА_4 від неодноразового притягнення до кримінальної відповідальності висновків не зробив та продовжив свою злочинну діяльність і вчиняти корисливі злочини, що у свою чергу свідчить про антисоціальну спрямованість поведінки цього обвинуваченого, та категоричне небажання стати на шлях виправлення з огляду на значну кількість судимостей у останнього і характер вчинюваних ним злочинів, у зв`язку із чим ОСОБА_4 є необхідним призначити покарання наближене до максимальної межі передбаченої санкцією ч. 2 ст. 289 КК України, у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, оскільки таке покарання буде відповідати безпосередній його меті, та буде необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Для запобігання ризиків передбачених ст. 177 КПК України та забезпечення подальшого виконання вироку, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до набрання вироком законної сили.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні. Питання про долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 349 ч.3; 370; 373-374; 615 ч. 15; КПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років 11 (одинадцяти) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід, в межах даного кримінального провадження, ОСОБА_4 обрати у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 13.05.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави кошти, витрачені на проведення судової експертизи СЕ-19/104-24/25304-АВ від 20.06.2024 року, у розмірі 1514,56 грн.

Речовий доказ в межах даного кримінального провадження, а саме державний номерний знак НОМЕР_3 , який перебуває на зберіганні у ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області повернути власнику.

Речові докази в межах даного кримінального провадження, а саме ключі від транспортного засобу Yamaha JOG д.н.з. НОМЕР_3 та свідоцтво серії НОМЕР_4 , які перебувають на зберіганні у ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області повернути власнику.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя: ОСОБА_1