Справа № 201/9820/25
Провадження № 1-кс/201/3512/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м.Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшла скарга ОСОБА_3 , на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

06 серпня 2025 року заявник подав до ВП N? 2 ДРУП N? 1 ГУНП в Дніпропетровській області заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Після подання зазначеної заяви про вчинення кримінального правопорушення він звернувся до працівників поліції, щоб з?ясувати її подальшу долю. Йому повідомили, що досудове розслідування не розпочато, відомості до ЄРДР не внесені, а сама заява розглядається в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Заявник вважає, що такий підхід є прямим порушенням вимог ч. 1 ст. 214 Кримінального процесуального кодексу (КПК) України, яка зобов?язує слідчого або прокурора невідкладно (не пізніше 24 годин) після подання заяви чи повідомлення про злочин внести відомості до ЄРДР.

Отже, наявна протиправна бездіяльність уповноважених службових осіб ВП N? 2 ДРУП N? 1 ГУНП у Дніпропетровській області, які всупереч покладеному на них обов?язку не внесли відомості за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань у встановлений законом строк.

Через це він вимушений звернутися до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність, щоб зобов?язати відповідних посадових осіб внести такі відомості до ЄРДР.

Заявник просить визнати бездіяльність посадових осіб ВП N? 2 ДРУП N? 1 ГУНП у Дніпропетровській області незаконною.

Зобов?язати уповноважену особу ВП N? 2 Дніпровського районного управління поліції N? 1 ГУНП в Дніпропетровській області невідкладно внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 06.08.2025 року, у якій повідомляється про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 129, ст. 296, ст. 382 Кримінального кодексу України, розпочати досудове розслідування та надати заявнику витяг з ЄРДР.

Заявник у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. В поданій скарзі просив розглянути її у відсутність заявника.

Представник ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до такого правового висновку з відповідних підстав.

З матеріалів скарги встановлено, що 06 серпня 2025 року заявник подав до ВП N? 2 ДРУП N? 1 ГУНП в Дніпропетровській області заяву про вчинення кримінального правопорушення, про що свідчить штамп на поданій скарзі від 06.08.2025.

Після подання зазначеної заяви про вчинення кримінального правопорушення він звернувся до працівників поліції, щоб з?ясувати її подальшу долю. Йому повідомили, що досудове розслідування не розпочато, відомості до ЄРДР не внесені, а сама заява розглядається в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Попри зазначене, викладені у заяві про вчинення злочину від 06.08.2025 відомості так і не були внесені до ЄРДР.

На момент судового розгляду представником ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області не було надано слідчому судді доказів виконання обов`язку, встановленого ч. 1 ст.214 КПК України та внесення відомостей за вказаною вище заявою про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР у встановлений строк.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається не на заявника, а на слідчого і прокурора.

За змістом ч. 3 ст. 214 КПК України заборонено здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК України, не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину. З огляду на такі обставини необхідно звернути увагу, що вимога про внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не передбачає здійснення оцінки обґрунтованості таких заяв на наявність ознак складу кримінального правопорушення, а передбачає лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Викладені в такому повідомленні обставини підлягають перевірці, але така перевірка повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя констатує пряму заборону процесуального Закону, а відтак неможливість здійснення перевірочних дій про можливий злочин без попереднього внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Наслідком такого порушення буде визнання всіх зібраних доказів недопустимими.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту вимог ч. 2 ст. 214 КПК України вбачається, що з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочинається досудове розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Доходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й усталену практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Таким чином, приймаючи до уваги, що невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , порушує його права, а також зважаючи на те, що за вказаних обставин посадовою особою ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області не виконано зазначені положення КПК України, а відомості, які містяться в його заяві безпідставно не внесені до ЄРДР, слід дійти висновку, що вимога про зобов?язання посадових осіб ВП № 2 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_3 , підлягають задоволенню.

Щодо вимоги зобов`язати орган досудового розслідування розпочати досудове розслідування, то слід зазначити, що відповідно до положень КПК України, форма досудового розслідування (дізнання чи слідство) визначається не заявником чи слідчим суддею, а виключно слідчим або дізнавачем з урахуванням правової кваліфікації та категорії кримінального правопорушення (ст., 38, 214 КПК України).

У задоволенні скарги заявника у частині визнання бездіяльності посадових осіб ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області незаконною слід відмовити, оскільки вказана вимога не відповідає переліку рішень передбачених ч.2 ст. 307 КПК України.

Частиною 2 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, інші вимоги, заявлені скаржником, не підлягають розгляду в межах ст. 303 КПК України та виходять за межі повноважень слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 2, 25, 28, 117, 214, 303 - 307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених осіб ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_3 , подану 06.08.2025, та видати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію такої заяви (повідомлення).

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1