КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/365/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 404/7524/25 ' Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 309 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_8 , ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 29.07.2025, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, із середньою спеціальною освітою, безробітного, неодруженого, без утриманців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування, з 13 години 55 хвилин 29.07.2025 року до 13 години 55 хвилин 22.09.2025 року, із визначенням застави в сумі 151 400 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

Слідчим відділом Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001820 від 09.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення 25.07.2025 вручено ОСОБА_8 .

Органом досудового розслідування наразі встановлено такі обставини вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 , 08.07.2025 року, маючи умисел на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, прибув до під`їзду № 1 п`ятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_3 . Продовжуючи свою злочинну діяльність, 08.07.2025 року в період часу з 17.55 год до 18.33 год, ОСОБА_8 , маючи умисел на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, усвідомлюючи загально небезпечний характер своїх дій та можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, бажаючи при цьому їх настання, маючи при собі заздалегідь заготовлену автомобільну шину та невстановлений в ході досудового розслідування предмет із вогненебезпечними властивостями для здійснення підпалу, піднявся на сходинкову клітку 5-го поверху під`їзду № 1 в будинку АДРЕСА_3 . В подальшому, ОСОБА_8 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб, достеменно розуміючи, що його дії можуть створити загрозу життю чи здоров`ю людей, а також у зв`язку із неконтрольованим поширенням вогню знищити майно, за допомогою джерела вогню здійснив підпал автомобільної шини, яку залишив біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 . Після чого, ОСОБА_8 , пересвідчившись, що частину сходинкової клітки 5-го поверху та вхідні двері квартири АДРЕСА_5 вищевказаного будинку, охватило полум`ям, залишив місце злочину, спричинивши своїми злочинними діями потерпілій ОСОБА_9 та комунальному підприємству «Житлово-експлуатаційна організація № 3» Міської ради міста Кропивницького матеріальну шкоду.

У межах даного кримінального провадження старший слідчий СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 звернулась до слідчого судді із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке розглянуте слідчим суддею та за наслідками такого розгляду задоволене, постановлено застосувати стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначено заставу.

Слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , наявність ризиків, передбачених п.п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, що є тяжким, особу підозрюваного.

Із судовим рішенням не погоджується сторона захисту, адвокат підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 оскаржує ухвалу слідчого судді в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, застосувати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Свої вимоги умотивовує наступними доводами.

ОСОБА_8 вказував, що потрапив у складну фінансову ситуацію, залишився без роботи та грошей, не мав коштів на речі першої необхідності та їжу, мав утримувати себе та співмешканку, отже пристав на пропозицію свого знайомого ОСОБА_11 занести на п`ятий поверх будинку дві автомобільні шини, облити їх бензином, поставити під двері, - з метою налякати власника квартири, який, зі слів його знайомого здавав позиції ворогу; за вказане мав отримати кошти 500 доларів США; вказані дії він вчинив, був впевнений, що у квартирі немає людей, оскільки ОСОБА_12 (його знайомий) про це йому сказав; не бажав спалювати квартиру; злочин вчинив під тиском ОСОБА_11 , який погрожував йому розправою.

Не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, підозрюваний не має на меті переховуватися, постійно перебуває у м. Києві, де проживає, ризик вчинення незаконного впливу на свідків не доведений, тим більше, свідки мешкають у м. Кропивницькому, а підозрюваний - у м. Києві,до того ж свідки допитані слідством, їх показання зафіксовані.

Крім того, ОСОБА_8 позитивно характеризований, не притягався до кримінальної відповідальності.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , думку прокурорки, яка заперечила задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, тобто у вчиненні умисного пошкодження чужого майна шляхом підпалу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 (факти або інформація, які можуть переконати у тому, що підозрюваний міг вчинити правопорушення) підтверджується: рапортами працівника поліції про фіксацію отриманої заяви про кримінальне правопорушення та результати відпрацювання від 08.07.2025, протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 08.07.2025, протоколом огляду місця події від 08.07.2025 із додатками, актом застосування службової собаки від 08.07.2025, актом про пожежу від 08.07.2025, матеріалами перевірки ГУ ДСНС України в Кіровоградській області про причини та обставини виникнення пожежі, довідкою КПНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» про стан здоров`я потерпілої ОСОБА_13 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 від 09.07.2025, протоколами допиту свідків ОСОБА_14 від 09.07.2025, ОСОБА_15 від 10.07.2025, ОСОБА_16 від 11.07.2025, ОСОБА_17 від 11.07.2025, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.07.2025, протоколами огляду предмету від 12.07.2025.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (справи «Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 194 КК України, відноситься до категорії умисних, тяжких, і карається позбавленням волі на строк від трьох до десяти років; злочин інкримінований вчиненням проти власності.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання, де позитивно характеризований, неодружений, без утриманців, будучи особою працездатного віку, не навчається, безробітний, суспільно-корисною працею не займається, сталого джерела доходу для існування не має.

Отже, підозрюваний, фактично, не має міцних соціальних зв`язків.

Слід зауважити, ОСОБА_8 не судимий, але наразі підозрюється у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 194 КК України, у межах кримінального провадження №0002053 від 14.07.2025.

Вказане підвищує соціальну небезпеку особи підозрюваного ОСОБА_8 , а також може свідчити про небажання підозрюваного дотримання самокерованої й законослухняної поведінки, загальноприйнятих правил поведінки у суспільстві, відсутність поваги до встановлених законом прав, в тому числі права власності.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_8 , зважаючи на тяжкість інкримінованого злочину та усвідомлюючи міру покарання, що може йому загрожувати, будучи особою без міцних соціальних зв`язків, об`єктивно може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності (в тому числі на тимчасово окупованих та непідконтрольних територіях держави).

Враховуючи інкримінування вчинення ОСОБА_8 умисного злочину, із корисливою метою, безробіття підозрюваного, відсутність сталого джерела доходу у підозрюваного, наявність щодо нього іншого кримінального провадження за вчинення аналогічного злочину, можливо стверджувати про реальний ризик вчинення підозрюваним інших, в тому числі аналогічних, кримінальних правопорушень з корисливою метою.

Також, зважується й на те, що потерпіла та свідки у даному кримінальному провадженні ще не допитані судом безпосередньо, є підстави стверджувати, що підозрюваний може незаконно впливати на вказаних осіб з метою зміни наданих ними показань на користь підозрюваного, ненадання показань, замовчування істотних обставин у показаннях.

З огляду на наведені вище обставини у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, застосувавши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, на даній стадії провадження не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за наведених обставин, з урахуванням встановлених ризиків, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; тримання підозрюваного під вартою у конкретному випадку виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту з приводу необґрунтованості підозри та неврахування слідчим суддею вимог ст. ст. 177-178 КПК України, спростовуються зазначеним вище.

Посилання захисту на показання підозрюваного щодо обставин вчинення кримінального правопорушення (з якою метою, під тиском з боку третіх осіб або без такого) натепер не можуть піддаватись оцінці судом апеляційної інстанції, оскільки позицію обвинуваченого, виражену у його показаннях суду, має досліджувати та оцінювати суд першої інстанції під час судового слідства.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про законність постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 29.07.2025 про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування, з 13 години 55 хвилин 29.07.2025 року до 13 години 55 хвилин 22.09.2025 року, із визначенням застави в сумі 151 400 гривень, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4