печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_3 про накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні- прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № 0000016 від 11.03.2025.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що слідчими Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, за процесуального керівництва прокурорів Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 від 11.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до статей 17, 65, 68 Конституції України, оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 17 Закону України «Про оборону України», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на території України запроваджено правовий режим воєнного стану, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

19.07.2023 між Міністерством оборони України в особі командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України генерал-майора ОСОБА_5 та молодшим лейтенантом ОСОБА_6 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Збройних Сил України на посаді осіб офіцерського складу строком до оголошення демобілізації.

У подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 15.08.2024 №207 лейтенанта ОСОБА_6 , прийнятого на військову службу за контрактом, призначено на посаду командира 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_1 .

Лейтенант ОСОБА_6 як військовослужбовець Збройних Сил України, обіймаючи зазначену посаду, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

18.10.2024 командиром військової частини НОМЕР_2 , відповідно до п. 6.1 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі -Положення), лейтенанта ОСОБА_6 направлено до військової частини НОМЕР_3 , розташованої у АДРЕСА_1 , для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності останнього до проходження військової служби, який він мав проходити амбулаторно.

У подальшому, 22.10.2024, відповідно до п. 6.8. Положення у військовій частині НОМЕР_3 на лейтенанта ОСОБА_6 заведено Картку обстеження та медичного огляду та останній мав пройти огляд хірургом, терапевтом, невропатологом, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей, а також пройти процедуру для виконання загальних аналізів крові та сечі, ЕКГ-дослідження, рентгенологічного обстеження органів грудної клітки та пройти інші додаткові обстеження визначені лікарями за медичними показаннями.

Під час проходження медичного огляду лейтенант ОСОБА_6 був зобов`язаний надавати медичні документи щодо стану свого здоров`я. для врахування лікарями під час формування постанов військово-лікарської комісії.

У дні, коли медичний огляд лейтенанта ОСОБА_6 вказаними лікарями не проводився та не проводились за його участі зазначені процедури для виконання загальних аналізів, досліджень та обстежень, лейтенант ОСОБА_6 мав з`являтися на службу до військової частини НОМЕР_2 та виконувати обов`язки військової служби відповідно до займаної посади.

Разом з тим, у лейтенанта ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом обману та заволодіння чужим майном - грошовими коштами державного бюджету.

Так, лейтенант ОСОБА_6 , порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, діючи в порушення вимог п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу", ст. ст. 11, 16, 49, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, обіймаючи посаду командира взводу 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен виконувати обов`язки військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, з 28.10.2024 до 07.11.2024, з 09.11.2024 до 11.11.2024, 13.11.2024, з 15.11.2024 до 17.11.2024, з 19.11.2024 до 20.11.2024, з 22.11.2024 до 24.11.2024, з 26.11.2024 до 30.11.2024, з 03.12.2024 до 12.12.2024, з 16.12.2024 до 20.12.2024 та з 23.12.2024 до 20.02.2025, для огляду військово-лікарською комісією до військової частини НОМЕР_3 не прибував, на службу до військової частини НОМЕР_2 без поважних причин, без дозволу командирів(начальників) не з`являвся та обов`язки військової служби відповідно до займаної посади не виконував, а цей час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи заходів для повернення на військову службу за наявності можливості для цього, та в цей час повідомляв командуванню військової частини НОМЕР_2 недостовірну інформацію про проходження ним в зазначений час огляду військово-лікарською комісією, таким чином вчинивши в зазначені періоди часу ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману.

Разом з тим, згідно ст. 9 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 „Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та наказом Міністерства Оборони України від 07.06.2018 №260 „Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" визначено механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премії.

Військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 , у тому числі лейтенанту ОСОБА_6 , у період з жовтня 2024 року до лютого 2025 року грошове забезпечення нараховувалося у військовій частині НОМЕР_2 , а виплачувалося військовою частиною НОМЕР_4 .

Так, ОСОБА_6 з 28.10.2024 до 07.11.2024, з 09.11.2024 до 11.11.2024, 13.11.2024, з 15.11.2024 до 17.11.2024, з 19.11.2024 до 20.11.2024, з 22.11.2024 до 24.11.2024, з 26.11.2024 до 30.11.2024, з 03.12.2024 до 12.12.2024, з 16.12.2024 до 20.12.2024 та з 23.12.2024 до 20.02.2025 для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією до військової частини НОМЕР_3 не прибував, обов`язки військової служби не виконував, та достовірно знаючи про це та усвідомлюючи, що обов`язки військової служби він не виконує за відсутності поважних причин, а отже не має фактичних та правових підстав для нарахування та виплати йому грошового забезпечення в цей час, діючи з прямим умислом, шляхом обману, з метою отримання грошових коштів, повідомляв своїм командирам(начальникам) недостовірну інформацію про проходження ним в цей час медичного огляду військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_3 з метою визначення ступеню придатності для проходження військової служби.

З вказаних обставин з 28.10.2024 до 07.11.2024, з 09.11.2024 до 11.11.2024, 13.11.2024, з 15.11.2024 до 17.11.2024, з 19.11.2024 до 20.11.2024, з 22.11.2024 до 24.11.2024, з 26.11.2024 до 30.11.2024, з 03.12.2024 до 12.12.2024, з 16.12.2024 до 20.12.2024 та з 23.12.2024 до 20.02.2025 військовою частиною НОМЕР_4 безпідставно виплачено ОСОБА_6 грошове забезпечення за вказані періоду часу у загальному розмірі 88642,18 грн.

Таким чином, лейтенант ОСОБА_6 , у порушення вимог статей 11, 12, 14, 16, 37, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та статей 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з 28.10.2024 до 07.11.2024, з 09.11.2024 до 11.11.2024, 13.11.2024, з 15.11.2024 до 17.11.2024, з 19.11.2024 до 20.11.2024, з 22.11.2024 до 24.11.2024, з 26.11.2024 до 30.11.2024, з 03.12.2024 до 12.12.2024, з 16.12.2024 до 20.12.2024 та з 23.12.2024 до 20.02.2025, для огляду військово-лікарською комісією до військової частини НОМЕР_3 не прибував, на службу до військової частини НОМЕР_2 без поважних причин, без дозволу командирів(начальників) не з`являвся та обов`язки військової служби відповідно до займаної посади не виконував, а цей час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи заходів для повернення на військову службу за наявності можливості для цього, та в цей час повідомляв командуванню військової частини НОМЕР_2 недостовірну інформацію про проходження ним в зазначений час огляду військово-лікарською комісією, не маючи фактичних та правових підстав для отримання грошового забезпечення, діючи з прямим умислом, шляхом обману, у зазначений спосіб створив підстави для нарахування і виплати йому грошового забезпечення та безпідставно отримав грошове забезпечення у загальному розмірі 88642,18 грн., заволодівши таким чином чужим майном - грошовими коштами державного бюджету в указаному розмірі, заподіявши шкоду державі в собі військової частини НОМЕР_4 у зазначеному розмірі, яку ОСОБА_6 не відшкодовано.

За вказаних обставин, 29.04.2025 слідчим у даному кримінальному провадженні повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України.

29.04.2025 у вказаному кримінальному провадженні пред`явлено цивільний позов до підозрюваного ОСОБА_6 про стягнення з останнього на користь військової частини НОМЕР_4 майнової шкоди, яка спричинена вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 88642,18 грн.

Разом з тим встановлено, що на праві власності у ОСОБА_6 перебуває:

- земельна ділянка площею 0.1 га, кадастровий номер :04:004:0036 площею 0,1373 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204 (адреса: АДРЕСА_2 ), вартістю 103 496,74 грн., розмір частки власності 1/2;

- житловий будинок загальною площею 65, 5 кв. м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204 (адреса: АДРЕСА_2 ), вартістю 49 900 грн., розмір частки власності 1/2;

- кошти, розміщені на рахунку НОМЕР_5 , відкритому у АТ КБ «Приватбанк» МФО 305299.

Обставини, викладені у клопотанні, підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (далі - Реєстр), а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В судове засідання прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомили. Слідчий у клопотанні зазначив про розгляд клопотання у його відсутність та зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя розглянув клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у зв`язку з наявною можливістю вчинення дій, спрямованих на відчуження та розтрату вказаного майна.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Дослідивши надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України, наявність даних про належність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, з метою забезпечення спеціальної конфіскації, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання, накласти арешт на майно, оскільки вважає наявні передбачені ст. 170 КПК України підстави для його накладення, та заборонити розпоряджатися та використовувати зазначене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_3 про накладення арешту - задовольнити.

Накласти арешт на у кримінальному провадженні № 0000016 від 11.03.2025, а саме:

- земельну ділянку площею 0.1 га, кадастровий номер :04:004:0036 площею 0,1373 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204 (адреса: АДРЕСА_2 ), вартістю 103 496,74 грн., яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , розмір частки власності 1/2,;

- житловий будинок загальною площею 65, 5 кв. м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204 (адреса: АДРЕСА_2 ), вартістю 49 900 грн., який належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , розмір частки власності 1/2;

- кошти, розміщені на рахунку НОМЕР_5 , відкритому у АТ КБ «Приватбанк» МФО 305299 на ім`я ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1