Справа № 643/8549/25
Провадження № 1-кс/643/2946/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2025 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 006005 від 06.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, не судимого, одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчому судді Салтівського районного суду міста Харкова 29.05.2025 надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 006005, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2024 за ч. 4 ст .408 КК України.

Клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідно до яких, підозрюваний, будучи військовослужбовцем, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби, обов`язки з військової служби за посадою не виконував, поза місцем служби у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Так, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, обіймаючи посаду командира 6 зенітного кулеметного відділення 2 зенітного кулеметного взводу 3 зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 90 від 30.03.2024 ОСОБА_4 вважався таким, що вибув у щорічну основну відпустку з 30.03.2024 по 13.04.2024, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вищезазначених нормативних актів, за відсутності поважних причин, 14.04.2024 після закінчення відпустки, з метою ухилитися від проходження військової служби, без дозволів командирів та поважних причин, не повернувся до тимчасового місця розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 . Крім цього, 19.05.2025 о 17:45 год. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» по інформації ПОРВ (з м.д.н.п. «Кодима») на західній околиці с. Лабушн, Подільського району, Одеської області, на відстані до 5000 метрів від лінії державного кордону України в районі проміжного знаку № 0278 на напрямку с. Лабушне (Україна) с. Советське (Республіка Молдова) було виявлено ОСОБА_4 , який спільно у групі з іншими особами, намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова поза пунктом пропуску через державний кордон України, з документами, що посвідчують його особу.

Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання та пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню та вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити те в якому підозрюється.

Захисник у судовому засіданні відносно клопотання прокурора заперечив. Зазначив, у діях підозрюваного відсутній склад кримінального правопорушення, ризики, які заявлені прокурором не підтверджені жодними доказами. Також не доведено, що ОСОБА_4 мав намір незаконно перетнути державний кордон, а перебував в Одеській області, бо там проживає бабуся дружини. Постанову Кодимського районного суду Одеської області від 22.05.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП ОСОБА_4 має намір оскаржити. Крім цього, ОСОБА_4 у травні 2024 року звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 та командира військової частини НОМЕР_1 із заявою та рапортом про те, що не має наміру йти у СЗЧ, а відсутність на військовій службі пояснював станом крайньої необхідності, оскільки дружина визнана такою, що потребує тимчасового стороннього догляду на непрофесійній основі, через те, що потрапила у ДТП та отримала тяжкі травми. А тому, просить відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та перевіривши надані матеріали клопотання та документи сторони захисту, встановив таке.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 006005 від 06.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. Про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, ОСОБА_4 повідомлено 29.05.2025.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

На переконання слідчого судді, фактів й інформації, які переконливо свідчать про причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри.

Зокрема, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 за фактом дезертирства ОСОБА_4 , протоколами допиту свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 .

При цьому судом враховується, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінального провадження, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

У § 36 рішення від 20.05.2010, яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Ризиком, у контексті кримінального провадження, є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Крім цього, з урахуванням тяжкості покарання підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те у якому підозрюється. Крім цього, матеріалами клопотання підтверджується той факт, що підозрюваний мав намір незаконно перетнути державний кордон України.

Ризики, передбачені п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурором не доведені, оскільки, ці припущення не ґрунтуються на матеріалах провадження та не підтверджуються попередньою поведінкою підозрюваного.

Наведені вище обставини в їх сукупності виключають можливість обрання підозрюваному менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 114-2, 258 258-6, 260, 261, 402 405, 407, 408, 429, 437 442 Кримінального кодексу України.

Отже, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України «Дизертирство», санкція якого у разі визнання його винуватим, передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, з метою унеможливити переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те у якому підозрюється, слідчий суддя доходить висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На переконання слідчого судді, саме запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 177, 178, 182 184, 186, 193, 194 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб з моменту затримання на підставі цієї ухвали.

Строк тримання під вартою рахувати з 17 год. 45 хв. 29.05.2025.

Строк дії ухвали до 17 год. 45 хв. 27.07.2025.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про тримання підозрюваного під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором підозрюваного у порядку, передбаченому ст. 111, 112 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 08:45 годині 02.06.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_6