печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання заступника Генерального прокурора ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001693 від 11.09.2023 про проведення обшуку,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання заступника Генерального прокурора ОСОБА_4 , про надання дозволу на проведення обшуку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 27 та ч. 4 ст. 27 КПК України, слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі: якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом. Кримінальне провадження у закритому судовому засіданні суд здійснює з додержанням правил судочинства, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 222 КПК України, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Беручи до уваги наведене, слідчий суддя вважає за необхідне, розглянути зазначене клопотання про проведення обшуку в закритому судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України здійснювалась фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора в обґрунтування клопотання, дослідивши матеріали провадження, приходить наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001693 від 11.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. ч. 4, 5 ст. 190 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, організували протиправну схему привласнення нерухомого майна ОСОБА_8 та інших осіб шляхом підробки та використання підроблених офіційних документів.

Так, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 17.03.2023 у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб виник умисел на заволодіння нерухомим майном ОСОБА_8 , а саме квартирами та паркомісцями, розташованими в будинках АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

З вказаною метою невстановленими особами, у невстановлений час та місці виготовлено підроблений договір займу від 17.11.2010 між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , відповідно до якого нібито ОСОБА_8 отримав грошові кошти в сумі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) доларів США, а також договір відступлення права вимоги від 28.03.2011, відповідно до якого ОСОБА_9 відступив на користь ОСОБА_10 права вимоги з ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) доларів США.

У подальшому, з метою реалізації спільного злочинного умислу, вказані особи діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими особами здійснили підроблення рішення Донецького обласного постійно діючого третейського суду при асоціації "Правозахист підприємств та громадян України" від 17.11.2020 відповідно до якого нібито затверджено третейську угоду та задоволено позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за вказаним договором займу.

Після цього, невстановленою особою, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, виготовлено та 17.03.2023 направлено до Київського апеляційного суду підписану нібито ОСОБА_10 заяву про видачу виконавчого листа щодо примусового стягнення фіктивної заборгованості з ОСОБА_8 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08.05.2023 задоволено заяву ОСОБА_10 та видано виконавчий лист про примусове виконання рішення Донецького постійно діючого третейського суду при асоціації «Правозахист підприємств та громадян України».

Отримавши у своє розпорядження виконавчий лист про стягнення фіктивної заборгованості з ОСОБА_8 , невстановленою особою виготовлено та підписано від імені ОСОБА_10 заяву до приватного виконавця ОСОБА_11 про відкриття виконавчого провадження, на підставі якого останнім 16.08.2023 відкрито виконавче провадження та у цей же день накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_8 , а саме: квартиру АДРЕСА_3 , квартиру АДРЕСА_4 , квартиру АДРЕСА_5 , квартиру АДРЕСА_6 , квартиру АДРЕСА_7 , машиномісце АДРЕСА_8 .

У подальшому за клопотанням прокурора ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.10.2023 накладено арешт на вказане нерухоме майно в рамках кримінального провадження.

Таким чином, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, виконано усі дії, які вони вважали необхідними для доведення злочину до кінця та заволодіння шляхом обману нерухомим майном ОСОБА_8 , але не доведено свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки незаконні дії були припинені правоохоронними органами.

Допитаний у ході досудового розслідування у якості потерпілого ОСОБА_8 показав, що виїхав з території України у грудні 2021 року та постійно проживає в Республіці Греція. Осіб з анкетними даними ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 він не знає, грошових зобов`язань в Україні ні перед ким не має, третейських угод ні з ким не підписував та участі в судових засіданнях в Київському апеляційному суді не приймав, ОСОБА_6 на участь в судових засіданнях від свого імені не вповноважував. У приватній власності має п`ять квартир та два машиномісця по АДРЕСА_2 .

Таким чином, в ході досудового розслідування, зокрема, досліджується замах на заволодіння нерухомим майном ОСОБА_8 .

Крім того, в ході досудового розслідування також встановлюються і інші обставини можливого заволодіння вказаною групою осіб чужим майном на території України.

З огляду на викладене, з метою повного, всебічного та неупередженого проведення розслідування по даному кримінальному провадженню, встановленні осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, а також виявлення можливих спільників, фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вчинення, забезпечення збереженості документів, призначення та проведення судових експертиз, виникла необхідність у проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_9 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на квартиру АДРЕСА_10 на праві приватної власності належить ОСОБА_7 .

Крім того встановлено, що ОСОБА_7 є адвокатом та має свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю № 000210, видане 13.12.2017 на підставі рішення Ради адвокатів Вінницької області.

У відповідності до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, відшукання знарядь кримінальних правопорушень, орган досудового розслідування обґрунтовано вважає, що відшукувані речі та документи можуть знаходитися у зазначеному в клопотанні приміщенні.

Пунктом 45 рішення Європейського суду з прав людини «Бук проти Німеччини» від 28.04.2005 року, (Buck v. Germany), заява № 41604/98, ECHR 2005-IV) встановлено, що держави можуть за необхідності вдаватися до проведення обшуку з метою отримання доказів на підтвердження факту вчинення певних правопорушень. При цьому, суду необхідно оцінювати, чи підстави, наведені на обґрунтування проведення обшуку житла та виїмки з нього, є належними та достатніми і чи принцип пропорційності дотриманий (див.: зазначене рішення у справі «Функе проти Франції», пункти 55-57; рішення від 25 лютого 1993 р. «Крем`є проти Франції», № 11471/85, пункти 38-40 тощо).

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», проведення стосовно адвоката оперативно-розшукових заходів чи слідчих дій, що можуть проводитися виключно з дозволу суду, здійснюється на підставі судового рішення, ухваленого за клопотанням Генерального прокурора, його заступників, прокурора Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та міста Севастополя.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 цього Закону, у разі проведення обшуку чи огляду житла, іншого володіння адвоката, приміщень, де він здійснює адвокатську діяльність, тимчасового доступу до речей і документів адвоката слідчий суддя, суд у своєму рішенні в обов`язковому порядку зазначає перелік речей, документів, що планується відшукати, виявити чи вилучити під час проведення слідчої дії чи застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а також враховує вимоги пунктів 2-4 частини першої цієї статті.

Так, згідно витягу з Єдиного Реєстру Адвокатів України ОСОБА_7 є адвокатом та має свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю № 000210, видане 13.12.2017 на підставі рішення Ради адвокатів Вінницької області.

Прокурором у клопотанні доведено, що за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

Слідчим суддею у судовому засіданні не було встановлено відомостей, які б беззаперечно свідчили, що надання дозволу на проведення обшуку за вказаною адресою становитиме особистий та надмірний тягар, тобто апріорі таке втручання не буде свавільним, оскільки отримання дозволу на його проведення здійснено з дотриманням принципу законності та воно є пропорційним до тяжкості вчиненого правопорушення та відповідає справжнім інтересам суспільства.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.2007 року по справі "Смирнов проти Росії" вказав, що невизначене формулювання обсягу обшуку дало органу влади на власний розсуд вирішувати, які матеріали підлягають вилученню, що призвело до вилучення окрім документів, що мають відношення до справи, деяких особистих речей. Європейський суд з прав людини визначив, що відсутність вказівки на конкретну мету обшуку є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п.7 ч.3 ст. 234 КПК України, у разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити відомості про індивідуальні або родові ознаки речей, документів, іншого майна або осіб, яких планується відшукати, а також їхній зв`язок із вчиненим кримінальним правопорушенням.

За таких обставин, враховуючи правові підстави для проведення обшуку, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, розумність та співмірність обшуку завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, у якої проводиться обшук, приймаючи до уваги неможливість досягнення мети, на яку посилається прокурор в клопотанні, без застосування цих заходів, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що згідно вимог ч.2 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час проведення обшуку чи огляду житла, іншого володіння адвоката, приміщень, де він здійснює адвокатську діяльність, тимчасового доступу до речей і документів адвоката має бути присутній представник ради адвокатів регіону, крім випадків, передбачених абзацом четвертим цієї частини. Для забезпечення його участі службова особа, яка буде проводити відповідну слідчу дію чи застосовувати захід забезпечення кримінального провадження, завчасно повідомляє про це раду адвокатів регіону за місцем проведення такої процесуальної дії. З метою забезпечення дотримання вимог цього Закону щодо адвокатської таємниці під час проведення зазначених процесуальних дій представнику ради адвокатів регіону надається право ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення процесуальних дій, що зазначаються у протоколі. Неявка представника ради адвокатів регіону за умови завчасного повідомлення ради адвокатів регіону не перешкоджає проведенню відповідної процесуальної дії.

Разом з тим, клопотання в частині надання дозволу на проведення обшуку з метою відшукання і вилучення документів і речей, що можуть містити інші відомості щодо обставин вчинених кримінальних правопорушень, є неконкретизованим, передчасним та у такому випадку слідчих та прокурорів буде наділено широкими повноваженнями на власний розсуд вирішувати, які матеріали підлягають вилученню, що може призвести до вилучення, крім документів, які стосуються справи, особистих речей та іншого, що не стосується кримінального провадження, що розслідується, що є порушенням ст. 6 Конвенції з прав людини (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії», рішення ЄСПЛ від 15 липня 2003 року у справі «Ернст та інші проти Бельгії»).

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 107, 108, 234, 235, 309 КПК України та ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити частково.

Надати слідчим слідчої групи, прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0001693 від 11.09.2023 дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_10 , за місцем проживання ОСОБА_7 та яка на праві приватної власності належить останньому , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речей і документів, їх оригіналів та/або копій, у тому числі в електронному вигляді, а саме: рішень Донецького обласного постійно діючого третейського суду при асоціації «Правозахист підприємств та громадян України», інших судових рішень та справ, правочинів з нерухомого та рухомим майном, оригіналів та копій паспортів та інших документів, які посвідчують особи громадян, документів щодо нерухового майна, яке належить ОСОБА_8 , документів, в яких відображено будь-які дії із нерухомим та рухомим майном, електронних носіїв інформації (комп`ютерів, серверів, флеш-накопичувачів, жорстких дисків, ноутбуків, компакт-дисків, тощо), мобільних телефонів, технічних паспортів та інших документів на об`єкти нерухомого і рухомого майна, печаток підприємств, установ, організацій, чорнових записів, інших носіїв інформації, що можуть містити вказані вище документи в електронному вигляді - виключно в разі, якщо вони містять інформацію по кримінальному провадженню, що розслідується.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Визначити строк дії ухвали, який не може перевищувати одного місяця з дня постановлення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1