ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

08 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 березня 2025 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,до 09 травня 2025 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 березня 2025 року, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,до 09 травня 2025 року включно. Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років із конфіскацією майна, а також, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не змінились під час розгляду клопотання. Вік та стан здоров`я обвинувачених дозволяють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На зазначену ухвалу суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 березня 2025 року скасувати та ухвалити нову, якою змінити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно продовжив йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також, на зазначену ухвалу судуобвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 березня 2025 року скасувати та ухвалити нову, якою змінити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно продовжив йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг та наполягали на її задоволенні, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти доводів апеляційних скарг обвинувачених, перевіривши матеріали справи в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 394 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Згідно вимог ст. 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Таким чином, законність та обґрунтованість обмеження права на свободу та особисту недоторканність має бути перевірена судом у найкоротший строк.

Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Як встановлено з наданих судом першої інстанції матеріалів, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжений під час судового провадження в суді першої інстанції до 09 травня 2025 року включно.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років із конфіскацією майна. Судовий розгляд кримінального провадження не закінчено, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачений може переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 офіційного місця роботи не має, не одружений, має інвалідність третьої групи, не судимий, має постійне місце проживання, а тому на думку колегії суддів, обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та виконання процесуальних обов`язків, оскільки станом на сьогодні даних про те, що обвинувачений проживає разом із сім`єю, є працевлаштованим суду не надано. У зв`язку з відсутністю соціальних зв`язків, які б були стримуючим фактором щодо ухилення від суду, з урахуванням того, що в країні оголошений військовий стан, ризик ухилення обвинуваченого ОСОБА_8 від суду та його втечі продовжує існувати з високим ступенем ймовірності.

Колегія суддів вважає, що суд І інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що продовжує існувати ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків, оскільки анкетні дані свідків та потерпілих обвинуваченому ОСОБА_8 відомі, потерпілі та свідки судом не допитані.

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що продовжує існувати ризик знищення, спотворення будь-яких речей, що мають значення для кримінального провадження, оскільки в ході досудового розслідування вилучено не всю суму коштів, які належать потерпілим.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років із конфіскацією майна. Судовий розгляд кримінального провадження не закінчено, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачений може переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_9 офіційного місця роботи не має, не одружений, не судимий, має постійне місце проживання, а тому на думку колегії суддів, обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та виконання процесуальних обов`язків, оскільки станом на сьогодні даних про те, що обвинувачений проживає разом із сім`єю, є працевлаштованим суду не надано. У зв`язку з відсутністю соціальних зв`язків, які б були стримуючим фактором щодо ухилення від суду, з урахуванням того, що в країні оголошений військовий стан, ризик ухилення обвинуваченого ОСОБА_9 від суду та його втечі продовжує існувати з високим ступенем ймовірності.

Колегія суддів вважає, що суд І інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що продовжує існувати ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків, оскільки анкетні дані свідків та потерпілих обвинуваченому ОСОБА_9 відомі, потерпілі та свідки судом не допитані.

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що продовжує існувати ризик знищення, спотворення будь-яких речей, що мають значення для кримінального провадження, оскільки в ході досудового розслідування вилучено не всю суму коштів, які належать потерпілим.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 своїх процесуальних обов`язків.

Можливість застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги 183 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинувачених дозволяє застосувати до них запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Тяжкість, характер та обставини інкримінованих злочинів свідчить про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 будь-якого альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинувачених під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками їх звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Доводи апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про зміну їм запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, не є слушними, оскільки обмеження їх права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти їх втечі та забезпечити належне виконання ними своїх процесуальних обов`язків.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні, всі доводи апеляційних скарг обвинувачених були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 березня 2025 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: