У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 00000338, відомості про яке 02.07.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження № 00000338, відомості про яке 02.07.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 01.07.2024, та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, але на території Закарпатської області, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 та на даний час, із невстановленими досудовим розслідуванням особами, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір на протиправне збагачення шляхом отримання грошових коштів за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, достовірно знаючи, що з 24.02.2022 у відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану, на період дії якого чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України, організував незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сприяв їх протиправному переправленню порадами та наданням засобів, що виразилось в наступному.

Так, у невстановлений органом досудового розслідування точний час, але не пізніше вересня 2024 року, невстановлена наразі органом досудового розслідування особа телефонним зв`язком досягла усної домовленості із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , щодо організації цією невстановленою наразі органом досудового розслідування особою незаконного переправлення їх через державний кордон України поза межами офіційних пунктів пропуску за грошові кошти в розмірі 10000 доларів США із кожної особи, які вказані особи мали сплатити йому після протиправного перетину державного кордону України, а невстановлена наразі органом досудового розслідування особа, відповідно, повинна була розподілити зазначені грошові кошти між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та іншими наразі невстановленими органом досудового розслідування особами, як грошову винагороду за співорганізацію та сприяння ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у незаконному перетині державного кордону України, при цьому надавши їм чіткі гарантії такого незаконного перетину державного кордону України та висловивши їм вказівки про дату, місце і час їх прибуття для протиправного перетину державного кордону України.

З метою доведення свого злочинного плану до кінця, невстановлена наразі органом досудового розслідування особа, у невстановлений час, але не пізніше 01.07.2024 року, залучила як співучасників громадянина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які діючи за попередньою змовою групою осіб із іншими на даний час невстановленими досудовим розслідуванням особами, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір на протиправне збагачення шляхом отримання грошових коштів за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, 20.11.2024 року, з метою доведення свого єдиного злочинного умислу до кінця, спрямованого на незаконне переправлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 через державний кордон України, о 11 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою гурпою осіб із ОСОБА_5 та іншими наразі невстановленими органом досудового розслідування особами, з корисливих мотивів, перебуваючи на транспортному засобі марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , біля будинку №16 Г по вулиці Національної Гвардії в м. Івано-Франківськ підібрав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , після чого попрямував маршрутом Івано-Франківськ Калуш Стрий Нижні Ворота, об`їздом повз встановлені блокпости, тим самим застосовуючи методи конспірації, з метою не викриття його дій працівниками правоохоронних органів, де неподалік блок посту в с. Нижні Ворота, Мукачівського району, Закарпатської області висадив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які на виконання наданих ним вказівок в пішому порядку перейшли встановлений блок пост, де близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 та іншими на даний час невстановленими органом досудового розслідування особами, з метою доведення єдиного умислу до кінця, пов`язаного на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, перебуваючи у транспортному засобі марки «DAEWOO», моделі «LANOS», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 підібрав у с. Нижні Ворота, Мукачівського району, Закарпатської області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і попрямував у напрямку державного кордону між Україною та Румунською Республікою, маршрутом с. Нижні Ворота Свалява Мукачево Хуст Тячів, при цьому оминаючи встановлені блокпости, з метою не викриття їхніх протиправних дій працівниками правоохоронних органів, де на околиці села Вільхівці Лази, Тячівського району, Закарпатської області, на відстані близько 13 км від лінії державного кордону між Україною та Румунською Республікою були викриті та затримані працівниками правоохоронних органів.

17 грудня 2024 року проведено санкціонований судом обшук за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: три мобільні телефони, із яких: 1) Iphone 12 Mini, IMEI: НОМЕР_3 , Iphone 15 S у вимкненому стані, Nokia у вимкненому стані.

Зважаючи на те, що вказані предмети є речовими доказами по кримінальному провадженню, так як можуть містити на собі сліди злочину, зокрема в мобільних телефонах може міститись інформація, щодо організаторів вчиненого кримінального правопорушення та інших співучасників вчинених злочинів, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, разом із цим, з метою унеможливити знищити сліди, які могли зберегтись на вказаних предметах, необхідно накласти на них арешт.

На підставі наведеного, просить накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 17.12.2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: три мобільні телефони, із яких: 1) Iphone 12 Mini, IMEI: НОМЕР_3 , Iphone 15 S у вимкненому стані, Nokia у вимкненому стані шляхом заборони користуватись, розпоряджатись чи відчужувати вказане майно.

Прокурор у судове засідання не з`явився, при цьому подав клопотання, згідно з яким просить розгляд клопотання про арешт майна провести без його участі, задовольнити таке.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000338, відомості про яке 02.07.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 332 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.12.2024 надано дозвіл на проведення обшуку в житлі та інших володіннях, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою документування вказаного кримінального правопорушення, виявлення, вилучення та відшукання засобів вчинення злочину, за допомогою яких незаконно переправляють осіб через державний кордон України, мобільних терміналів, сім-карток операторів мобільного зв`язку, інших носіїв інформації (флеш картки, комп`ютерна техніка (із можливістю виготовлення за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься на комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснювати із залученням спеціаліста. Крім випадків, якщо доступ до комп`ютерної техніки обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту), чорнових записів.

Згідно протоколу обшуку від 17.12.2024, проведеного за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: три мобільні телефони, із яких: 1) Iphone 12 Mini, IMEI: НОМЕР_3 , Iphone 15 S у вимкненому стані, Nokia у вимкненому стані.

Постановою заступника начальника відділу СУ ГУНП та в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_9 від 17.12.2024 вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

До матеріалів клопотання також подано копію паспорта ОСОБА_10 ; протоколи про результати проведення НСРД «Візуальне спостереження за особою» від 28.11.2024, протокол за результатами проведення НСРД від 28.11.2024; протокол про результати контролю за вчинення злочину від 21.11.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 23.11.2024, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.11.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 23.11.2024; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.11.2024.

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а також те, що може бути виконане завдання арешту, передбачене ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Враховуючи викладене, подані докази, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, а саме: три мобільні телефони, із яких: 1) Iphone 12 Mini, IMEI: НОМЕР_3 , Iphone 15 S у вимкненому стані, Nokia у вимкненому стані, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, його перебування на зберіганні у третіх осіб створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України, мету накладання арешту збереження речових доказів, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 00000338, відомості про яке 02.07.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 17.12.2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: три мобільні телефони, із яких: 1) Iphone 12 Mini, IMEI: НОМЕР_3 , Iphone 15 S у вимкненому стані, Nokia у вимкненому стані, шляхом заборони користуватись, розпоряджатись чи відчужувати вказане майно.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1