Провадження №1-кп/523/892/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої (підсудної) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000574, внесене до ЄРДР 22.08.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Одеси, громадянки України, із середньою освітою, заміжня та має 3-х неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Підсудна ОСОБА_5 , діючи умисно і всупереч законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбала за невстановленими обставинами наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - канабіс у невстановленій кількості, але не менше ніж загальною масою 2,02гр, з метою подальшого збуту, для отримання грошової винагороди.

Після чого, підсудна ОСОБА_5 перенесла незаконно придбаний нею наркотичний засіб до місця свого мешкання будинку АДРЕСА_2 , де за допомогою електронних ваг розфасувала у 2 зіп-пакети та залишила незаконно зберігати до 17.09.2024 включно, з метою подальшого незаконного збуту для отримання грошової винагороди.

17.09.2024 року, в період часу з 15:50 до 16:30 годин, підсудна ОСОБА_5 , реалізуючи спрямований на незаконний збут наркотичного засобу злочинний умисел та перебуваючи біля будинку №1Г по вулиці Академіка Сахарова в м.Одесі, діючи умисно і цілеспрямовано, з корисливих мотивів, незаконно збула ОСОБА_6 за грошову винагороду в розмірі 500 гривень 2 полімерних пакета з наркотичним засобом, обіг якого обмежено, - канабісом, маса якого за висновком експерта №СЕ-19/116-24/19699-НЗРПАП від 22.10.2024 у висушеному стані склала 0,89г та 0,91г, відповідно, загальною масою 1,80г, що перевищує його невеликий розмір встановлений Таблицею 1, затвердженої наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000 в редакції наказу МОЗ від 29.07.2010 №634 року, та у подальшому виданий останнім працівникам поліції.

Крім того, цього ж дня, в період часу з 17:57 до 18:57 годин, працівниками поліції в ході обшуку за місцем проживання підсудної ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_2 , було виявлено і вилучено електронні ваги з частинками наркотичного засобу, обіг якого обмежено, - канабісу, в незначній кількості (висновок експерта №СЕ-19/116-24/19699-НЗРПАП від 22.10.2024).

Підсудна ОСОБА_5 повністю визнала свою провину в обсязі висунутого обвинувачення, не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при наведених вище обставинах, а будучи допитаною в судовому засіданні, пояснила суду про обставини скоєння інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Так, підсудна ОСОБА_5 під часу допиту показала, що дійсно за викладеними в обвинувальному акті обставинах вона придбала за 400 гривень у раніше малознайомої особи наркотичний засіб канабіс, який в подальшому мала намір перепродати за більшу вартість, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. Придбаний наркотичний засіб вона перенесла до місця свого проживання, де розфасувала його за допомогою електронних ваг у два зіп-пакети, приблизно по 1 граму в кожному, а в подальшому реалізувала ці два пакети з наркотичним засобом за 500 гривень малознайомій особі, з якою зв`язувалась по телефону засобами електронного звязку.

Вказує на те, що є багатодітною матір`ю і отримує соціальну допомогу на дітей, в теперішній час працює в «Шаурмі на дровах» (по вул.В.Бувалкіна), але документи на підтвердження працевлаштування надати не може. Просить врахувати її щире каяття, наявність у неї трьох неповнолітніх дітей та її вагітність, суворо не карати і призначити мінімальне покарання.

Втім, суд вважає, що винність підсудної ОСОБА_5 у скоєнні нею кримінального правопорушення, фактичні обставини якого нею та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, які не досліджувались судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудна ОСОБА_5 своїми умисними діями незаконно придбала і зберігала з метою збуту, а також незаконно збула наркотичний засіб, а відтак її дії вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.1 ст.307 КК України.

З огляду на ч.1 ст.307 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також за незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, що карається позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудній ОСОБА_5 , суд приймає до уваги характер і обставини, корисливий мотив вчиненого нею, визнання нею своєї провини та те, що в силу ст.12 КК України скоєне нею відноситься до категорії тяжких злочинів, що мало місце в умовах воєнного стану в Україні, а також судом враховується у певній мірі висновки досудової доповіді органу пробації щодо соціально-психологічної характеристики підсудної, стан її здоров`я та характеризуючі особу дані.

Так, за матеріалами судового провадження і досудової доповіді органу пробації, підсудна ОСОБА_5 є раніше не судимою особою і вперше притягається до кримінальної відповідальності; заміжня і є багатодітною матір`ю, станом на 08.11.2024 і 13.12.2024 була вагітною (згідно результатів УЗД); на диспансерному обліку в КНП «Одеський обласний медичний центр психіатричного здоров`я» ООР та у лікаря нарколога чи психіатра КНП «Доброславська БЛІЛ» не перебуває; забезпечена місцем реєстрації в м.Одесі і тимчасово проживає в с.Ліски Одеського району, де характеризується позитивно; офіційно не працевлаштована, сукупність чого свідчить про можливість виправлення вказаної підсудної без ізоляції від суспільства в умовах здійснення контрольно-наглядових заходів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а згідно зі ст.92 цього ж Кодексу, обов`язок доказування перелічених обставин покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Разом із тим та згідно з обвинувальним актом у розглядуваному кримінальному провадженні, органом досудового розслідування та прокурором в суді, у якості обставин, що пом`якшують покарання підсудної ОСОБА_5 , визначено щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Втім, ч.4 ст.307 КК України регламентовано, що особа, яка добровільно здала наркотичні засобі, психотропні речовини або їх аналоги і вказала джерело їх придбання або сприяла розкриттю кримінальних правопорушень, пов`язаних з їх незаконним обігом, звільняється від кримінальної відповідальності за незаконне їх виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання (ч.1 цієї статті, ч.1 ст.309 цього Кодексу).

Отже, визначені вище елементи посткримінальної поведінки певної особи, за переконанням суду, уявляють собою складові частини таких пом`якшуючих покарання особи обставин, як щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому слід зауважити, що як вбачається з матеріалів розглядуваного кримінального провадження, викриття діяльності підсудної ОСОБА_5 відбулося не у зв`язку з осудом нею своєї поведінки та з`явленням до поліції із зізнанням, або добровільною видачею нею наркотичного засобу чи отриманих від його реалізації грошових коштів, намаганням виправити виниклу ситуацію, а внаслідок своєчасно вжитих правоохоронним органом відповідних оперативно-розшукових (слідчих) заходів.

Згідно ж з правовими висновками Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (постанова від 22.03.2018 року у справі №759/7784/15-к, від 09.10.2018 року у справі №51-275км17), щире каяття особи передбачає, окрім визнання фактів вчинення злочинів, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у скоєному, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у бажані особи виправити наслідки вчиненого.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом, що має проявлятися активно і певним чином ініціативно (постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.09.2019 року у справі №674/1608/17, від 07.04.2021 року у справі №263/15605/17).

Проте, відомості, які б доводили факт щирого каяття підсудної ОСОБА_5 та її активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення (на кшталт з`явлення із зізнанням, добровільної видачі представникам правоохоронних органів наркотичного засобу чи отриманих від його реалізації грошових коштів, викриття джерела придбання наркотичного засобу, намагання виправити ситуацію, що склалась, тощо), мали знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження та надані до суду під час судового розгляду, але відповідних доказів на підтвердження таких обставин, протягом розгляду кримінального провадження сторонами процесу суду не пред`явлено і матеріали судової справи таких даних не містять.

Внаслідок викладеного, з означеною вище позицією органу досудового розслідування та прокурора, суд погодитись не може, оскільки за приписами ч.4 ст.307 КК України наведені вище обставини фактично є підставою для складання прокурором відповідного клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності або для зміни прокурором обвинувачення в суді (зокрема у певній його частині), але як слідує з матеріалів судового провадження, прокурор з такими клопотаннями до суду не звертався, а відтак віднесення зазначених обставин в межах розглядуваного кримінального провадження до пом`якшуючих покарання, є помилковим.

Таким чином, в порядку ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудної ОСОБА_5 , слід віднести визнання нею своєї провини в обсязі висунутого обвинувачення, наявність у неї трьох неповнолітніх дітей та її вагітність, а обставин, що обтяжують покарання вказаної підсудної, як зазначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується й суд, протягом кримінального провадження не встановлено.

Положення ч.ч.1, 3 ст.75 КК України встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі сукупності викладеного, з дотриманням принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини, характер і суспільну небезпечність доведеного обвинувачення, його корисливу спрямованість, характеризуючі дані про особу підсудної ОСОБА_5 , а також ураховуючи наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих її покарання обставин, суд у контексті ст.ст.50, 65 цього ж Кодексу доходить висновку про доцільність призначення вказаній підсудній покарання у виді позбавлення волі на визначений санкцією ч.1 ст.307 означеного Кодексу мінімальний строк, але із одночасним застосуванням положень ст.ст.75, 76 цього ж Кодексу та зі звільненням її від відбування покарання з випробуванням у визначених законом межах, з покладенням на підсудну низки відповідних обов`язків, що за переконанням суду є обґрунтованим й достатнім для виправлення останньої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, в силу ч.ч.5, 7 ст.72 КК України, в строк покарання підсудної ОСОБА_5 належить зарахувати час її попереднього ув`язнення у розглядуваному кримінальному провадженні в період 17.09.2024-20.09.2024 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а також час її перебування в умовах цілодобового домашнього арешту в період 20.09.2024-20.11.2024 року із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо застосування за клопотанням прокурора спеціальної конфіскації до речових доказів у цьому кримінальному провадженні, зокрема грошових коштів в сумі 500 гривень, мобільного телефону марки «Redmi Note 13» в корпусі синього кольору та електронних ваг, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само в інших передбачених цією нормою закону випадках, а спеціальна конфіскація застосовується на підставі, зокрема обвинувального вироку суду.

Згідно зі ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно, зокрема у випадку якщо вони були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання, а спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Таким чином, зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставин вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, отримання нею внаслідок збуту наркотичного засобу грошових коштів, використання при цьому мобільного телефону для зв`язку з покупцем (набувачем) наркотичного засобу та електронних ваг для його попереднього зважування і фасування, суд вважає, що означені кошти та речі, які на стадії досудового розслідування визнані речовими доказами, підлягають спеціальній конфіскації в дохід держави в порядку ст.ст.96-1, 96-2 КК України.

Питання щодо долі інших речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, а щодо процесуальних витрат та арешту майна, - в порядку ст.ст.124, 126 та ст.174 цього ж Кодексу, відповідно.

Керуючись ст.ст.100, 124-126, 174, 338, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.307 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.ст.75, п.п.1-2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки, якщо протягом визначеного іспитового строку зазначена особа не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

За приписами ч.ч.5, 7 ст.72 КК України, в строк покарання ОСОБА_5 зарахувати час її попереднього ув`язнення в період 17.09.2024-20.09.2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а також час її перебування в умовах цілодобового домашнього арешту в період 20.09.2024-20.11.2024 року з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

В порядку ч.4 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та нагляд за засудженою ОСОБА_5 , покласти на Одеський районний відділ №3 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Згідно зі ст.174 КПК України, арешт на майно, накладений у кримінальному провадженні за ухвалами слідчого судді від 23.09.2024 року на експрес-тест з серійним номером 3024723А та інструкцію до нього, які поміщені до сейф-пакету НПУ «0140434», а також 2 полімерних пакети прозорого кольору з речовиною рослинного походження зеленого кольору та сейф-пакет НПУ «1199385», які поміщені до сейф-пакету НПУ «0140433»; від 24.09.2024 року на грошові кошти дві купюри по 200 гривень з номерами ЕВ 0730359, ДЕ 4934513 та купюру 100 гривень з номером ЕД 0995562, які поміщені до сейф-пакету НПУ «1200111», а також рюкзак чорного кольору без маркувань, який поміщений до сейф-пакету НПУ «1552186»; від 24.09.2024 року на 8 упаковок з новими прозорими zip-пакетами, які поміщені до сейф-пакету НПУ «1199890»; мобільний телефон марки «Redmi Note 13», в корпусі синього кольору, з сім-картами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який поміщено до сейф-пакету НПУ «1199887»; мобільний телефон марки «Redmi Note 13», в корпусі чорного кольору, з сім-картою НОМЕР_3 , який поміщено до сейф-пакету НПУ «1199886»; електронні ваги срібного кольору без маркування із залишками речовини зеленого кольору, які поміщено до сейф-пакету НПУ «2296428»; мобільний телефон марки «Redmi Note 11S», в корпусі синього кольору, без сім-карти, який поміщено до сейф-пакету «1199891», після набрання вироком законної сили, - скасувати.

Відповідно до ст.96-1, 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію до речових доказів у кримінальному провадженні електронних ваг срібного кольору без маркування, грошових коштів в сумі 500 гривень, мобільного телефону марки «Redmi Note 13», в корпусі синього кольору, які були використані при вчиненні злочину та зберігаються у ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (квитанції камери схову №№00749, 00571, відповідно, та рапорт слідчого ОСОБА_7 про зберігання грошових коштів в сейфі кабінету №16 СВ ВП), шляхом їх звернення на користь держави.

З огляду на ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон марки «Redmi Note 11S», в корпусі синього кольору, та рюкзак чорного кольору без маркувань, які передані під зберігальні розписки ОСОБА_5 , - вважати повернутими за належністю вказаній особі;

- мобільний телефон марки «Redmi Note 13», який зберігається в камері схову ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (квитанція камери схову №00750 від 16.11.2024), - належить повернути власникові;

- наркотичний засіб канабіс, який зберігається в камері схову ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (квитанція камери схову №00571 від 16.11.2024), а також експрес-тест з серійним номером 3024723А та інструкцію до нього, які поміщені до сейф-пакету НПУ «0140434»; 8 упаковок з новими прозорими zip-пакетами, які поміщені до сейф-пакету НПУ «1199890», що перебувають в розпорядженні слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , відповідно, знищити.

В силу ст.ст.124, 126 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 3979,50 гривень, за проведення експертних досліджень, - стягнути з ОСОБА_5 , на користь держави.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_5 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити до Одеського районного відділу №3 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України та ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області - для виконання, в межах їх відповідних повноважень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1