№ 1-кп/183/1859/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю - секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001168від 11.08.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Задунаївка, Арцизького р-ну, Одеської обл., громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчими Болградського РВП ГУНП в Одеській області в ході досудового розслідування встановлено, що 06.06.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених підстав для відстрочки або звільнення від призову на строкову військову службу, ОСОБА_5 призвано на військову службу за мобілізацією та направлено для проходження до військової частини.

Відтак, з 06.06.2022, тобто з дня направлення ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини, ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

Далі, наказом командира НОМЕР_1 від 11.07.20022 №136, ОСОБА_5 зарахований до списків військової частини та поставлений на всі види забезпечення.

Відповідно до вимог ст. ст. ст. ст. 11, 16, 125-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 14 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Проте, солдат ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо, допустив їх порушення, вирішивши стати на злочинний шлях за наступних обставин.

Однак, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією в 9 парашутно-десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 125-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 31.08.2022 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09:00 год., самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалась за адресою: АДРЕСА_3 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану),та ухиляється від проходження військової служби проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби до теперішнього часу.

Так, 18.09.2024 слідчим слідчого відповідно до п. 3 ч. 1. ст. 276 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

18.09.2024 слідчим суддею Болградського районного суду застосовано запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Далі 20.09.2024 досудове розслідування відносно ОСОБА_5 завершено шляхом скерування обвинувального акту до суду.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, перешкоджати проведенню судового розгляду іншим чином, тобто ризикам, передбачених п.п. 1,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, існує реальний ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, ОСОБА_5 може вдатись до спроб переховуватись від суду.

Таким чином, існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та наявні підстави вважати, що будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаного ризику та належному виконанню останнім своїх процесуальних обов`язків.

Також, існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином шляхом не з`явлення до суду, затягування судового розгляду іншим чином, що буде мати негативний вплив на завершення судового розгляду у розумні строки.

Так, слід звернути увагу суду, що ОСОБА_5 , маючи об`єктивну можливість добровільно повернутись до військової служби та приступити до виконання обов`язків з військової служби, свідомо, станом на 18.09.2024, до військової частини не повернувся та не виконує обов`язки з військової служби, що свідчить про обґрунтований ризик того, що ОСОБА_5 може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також може вчинити нове кримінальне правопорушення, пов`язане з ухиленням від виконання обов`язків військової служби, наприклад вжити заходи щодо незаконного перетинання кордону та тим самим вчинити інший військовий злочин, передбачений ч.4 ст. 408 КК України, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Зазначене вказує на реальне існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того необхідно звернути увагу суду на тривалий час ухилення від виконання обов`язків від військової служби, понад два 2 роки ОСОБА_5 перебуває у злочинному стані, а саме з 31.08.2022 не припиняє ухилятись від військової служби.

Так, враховуючи наявність ризиків, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також, суспільний резонанс кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 наявні у вказаному кримінальному провадженні інтереси суспільства, держави, які явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи ОСОБА_5 , обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є єдиним достатнім запобіжним заходом для уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Неможливість застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що він може переміщатись до будь-якого населеного пункту, та спробувати переховуватись від суду у інших областях України, або взагалі за межами території України.

Неможливість застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не надходило звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним (бвинуваченим) покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Такі клопотання не надходили, зокрема і від командування військової частини.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що перебування останнього за місцем реєстрації може призвести до невиправданого затягування судового розгляду через постійну збройну агресію збройних сил російської федерації та неможливості гарантії збереження цілісності житлової забудови, де зареєстрований ОСОБА_5 .

Окрім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України (тримання під вартою).

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

На цих підставах заявник клопотання просить продовжити стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днівбез визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання з підстав, викладених у ньому.

В судовому засіданні обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора. Зазначив, що від проходження служби він не відмовляється, але не може її проходити за станом здоров`я.

В судовому засіданні захисник, з урахуванням позиції обвинуваченого, також не погодився із заявленим клопотанням. Пояснив, що у обвинуваченого є дружина та діти. Під час досудового розслідування за кожним викликом прибував до слідчого. Просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою від 20.09.2024 р. слідчого судді Болградського районного суду Одеської області щодо ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16листопада 2024 року.

Ухвалою від 07.11.2024 р. Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області щодо обвинуваченого був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 06 (включно) січня 2025 р.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор у судовому засіданні пояснив, що мається ризики, передбачені п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкцією якого передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Судом враховується реальне існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд приймає до уваги, що існує певна ймовірність того, що він, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Таким чином судом встановлено, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо ризиків передбачених п. 4 тап. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення суд звертає увагу на наступне.

На підтвердження існування цих ризиків прокурором не надано жодного доказу.

Таким чином існування ризиків, передбаченихп. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведено.

При вирішення питання про застосування запобіжного заходу суд враховує положення ч. 8 ст. 176 КПК України відповідно до якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим тяжкого злочину, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу (відповідно до положень ч. 8 ст. 176 КПК України), суд вважає можливим продовжити щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених, зокрема, ст. 407 КК України.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , а саме, що він, будучи військовослужбовцем, обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти порядку несення служби під час воєнного стану, пов`язаного з самовільним залишенням військової частини в умовах воєнного стану, суд дійшов висновку про не можливість визначення застави у даному кримінальному провадженні.

Встановлені судом під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обставини спростовують доводи захисника про зміну запобіжного заходу. У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 314-316, 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , заявленого у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001168від 11.08.2024 р. року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, - задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 09 (включно) лютого 2025 року без визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошений 16 грудня 2024 р. о 08 год. 45 хв.

Суддя ОСОБА_1