Справа №639/4531/24
Провадження №1-кп/639/146/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому в ЄРДР 18 березня 2024 року за №0000288 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого : 16.11.2017 р. Червонозаводським районнім судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбуття покарання з випробуванням на 1 рік на підставі ст. 75 КК України; 10.05.2018 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі (вирок від 16.11.2017 р. виконувався самостійно); 04.11.2018 р. Жовтневим районним судом м. Харкова, 27.07.2020 р. Харківським апеляційним судом постановлено вирок та призначене покарання за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць; 23.12.2022 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 5 місяців арешту, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.04.2024 р. замінено невідбуте покарання у виді арешту строком на 5 місяців на покарання у виді пробаційного нагляду строком на 10 місяців; 08.05.2024 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185, ч 1 ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі; 30.10.2024 р. Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за обвинуваченням у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2024 р. ОСОБА_4 , у денний час доби, маючи умисел на незаконне проникнення у сарайне приміщення №62/66 за адресою: АДРЕСА_2 , яке використовувалось власником як місце для зберігання матеріальних цінностей, з корисливих мотивів цілеспрямовано прибув за вказаною адресою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до даного приміщення, з метою викрадення будь-якого майна, бажаючи досягти протиправного результату, спрямованого на порушення недоторканості володіння особи, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , спочатку шляхом вільного доступу потрапив на територію, де розташоване сарайне приміщення №62/66, належне потерпілій ОСОБА_5 , потім, шляхом виривання дверей, які були зачинені, зайшов у сарайне приміщення, тим самим незаконно проник до нього, всупереч волі законного володільця, та в порушення конституційного права на недоторканість житла особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, яке гарантує кожному право на недоторканність житла та іншого володіння особи, після чого таємно заволодів велосипедом марки «Аіст 28-314-2021» покритий помаранчевою фарбою вартістю 2353 грв. 00 коп., що не є кримінально-караним діянням з урахуванням Закону України від 18 липня 2024 р. №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП.

04 травня 2024 р. ОСОБА_4 о 14.00 год., більш точний час не виявилося за можливе, перебував за адресою: АДРЕСА_3 , де в нього виник раптовий злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення у володіння особи з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення до прибудинкової території (подвір`я) домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , з метою викрадення будь-якого майна, бажаючи досягти протиправного результату, спрямованого на порушення недоторканості володіння особи, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 переліз через паркан, яким огороджений будинок АДРЕСА_4 та зайшов у гаражне приміщення, яке знаходилось поряд із вказаним будинком, що належить потерпілому ОСОБА_6 , всупереч волі законного володільця, та в порушення конституційного права на недоторканість житла особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, яке гарантує кожному право на недоторканість житла та іншого володіння особи, після чого таємно заволодів болгаркою марки «Sparci» темно-синього кольору, 2.2 квт. Вартістю 2101 грв., яка була розміщена в приміщенні гаражу, що не є кримінально-караним діянням з урахуванням Закону України від 18 липня 2024 р. №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП.

Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 351 КПК України, допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою провину в інкримінованому йому проступку, визнав повністю, пояснив суду, що скоїв його саме так як вказано в обвинувальному акті. Фактичні обставини справи, кваліфікацію своїх дії, а також наслідки не оспорює.

Потерпілі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином в порядку вимог ст.135 КПК України, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції останнього, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують його особу.

Суд проводив розгляд даного кримінального провадження лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Даними, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не працює, неодружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, має постійне місце проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєних правопорушень, пом`якшуючи покарання обставини, особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного проступку та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів не можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому слід обрати покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Судом встановлено, що проступок, який є предметом теперішнього розгляду обвинуваченим ОСОБА_4 було вчинено до ухвалення вироку Червонозаводським районним судом м. Харкова 30 жовтня 2024 р., тому суд призначає йому покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Наведене відповідає вимогам ст. 50 КК України, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити згідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупності злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначеним вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2024 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.05.2024 року, яким ОСОБА_4 взято під варту в залі суду, тобто з 08.05.2024.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017) з 20.04.2024 року по дату набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_4 зарахувати в строк покарання строк ув`язнення, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Після набрання вироком законної сили, скасувати арешт майна, який накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.05.2024 року: а саме з перфоратора «Stroma» чорного кольору, лампи в зеленій коробці «Brilum»; ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.06.2024 року, а саме: з велосипеду марки «Аіст» помаранчевого кольору, який опечатаний біркою №1; ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.06.2024 року, а саме: з металевих болтів з гайками у кількості двох штук, які поміщено до експертного сейф-пакету QYHO135619/; ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.05.2024 року, а саме: з болгарки «Sparci» темно-синього кольору, 2,2 квт, поміщену до експертного сейф пакету PSP 42485572 та повернути майно власникам.

Речові докази, а саме: CD-R диск з записом слідчого експерименту, CD-R диск з записом слідчого експерименту, CD-R диск з записом слідчої дії, а саме: пред`явлення особи до впізнання, CD-R диск з записом слідчого експерименту залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Згідно з вимогами ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні: судово-товарознавчої експертизи №2694/24 від 29.05.2024 в розмірі 320 грн., судово-товарознавчої експертизи №2534/24 від 20.05.2024 в розмірі 320 грн., судово-товарознавчої експертизи №3192/24 від 25.06.2024 в розмірі 320 грн., судово-товарознавчої експертизи №3128/24 від 20.06.2024 в розмірі 320 грн., судово-товарознавчої експертизи №2378/24 від 09.05.2024 в розмірі 360 грн.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1