Справа № 307/582/25
Провадження №1-кс/307/116/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2025 року м. Тячів
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просить клопотання задовольнити.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо вимог клопотання заперечив та просить у клопотанні відмовити.
Заслухавши думку учасників розгляду клопотання та дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя прийшла до такого висновку.
Згідно приписів ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Постановою слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_13 від 19 лютого 2025 року виявлене та вилучене при обшуку майно визнано речовими доказами.
Слідчий суддя зазначає, що вилучене майно, яке зазначене у клопотанні слідчого відповідає ознакам ст. 98 КПК України, як предмети, які можуть зберігати на собі сліди правопорушення та містити інші відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що підлягають перевірці під час досудового розслідування за допомогою низки слідчих (розшукових) дій, у тому числі проведенні відповідних експертиз, з метою забезпечення доказової бази у вказаному кримінальному провадженні.
Слідчий суддя вважає, що слід накласти арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження тимчасово вилученим майном, яке було вилучено під час обшуку 19 лютого 2025 року за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки його незастосування може призвести до відчуження, приховування, що перешкодить проведенню експертиз по даному кримінальному провадженню.
Слідчий суддя дійшла висновку, що надані органом досудового розслідування докази утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речових доказів, унеможливлення їх приховування, пошкодження чи знищення, а тому у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України слід накласти арешт на вказане у клопотанні тимчасово вилучене майно із забороною його користування, розпорядження та відчуження, до скасування арешту у встановленому нормами діючого КПК України порядку.
Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 369-376 КПК України, слідчий судя,
П О С Т А Н О В И В:
Роз`яснити положення, що закріплені в ч.1 ст. 174 КПК України, відповідно до яких підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Також арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена підозрюваним, обвинуваченим, третьою особою безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 10 годині 00 хвилині 24 лютого 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1