Справа №949/783/23
Провадження №1-кс/949/121/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, по матеріалах кримінального провадження №0000073, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 квітня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Дубровицького районного суду Рівненської області від ОСОБА_4 надійшло клопотання, у якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 27 квітня 2023 року на вилучений у нього автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 100», державний номерний знак НОМЕР_1 , в частині позбавлення користування транспортним засобом та безоплатно повернути йому автомобіль на відповідальне зберігання до закінчення досудового розслідування.

Клопотання обгрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 27 квітня 2023 року, накладено арешт на вилучений у нього автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 100», державний номерний знак НОМЕР_1 із забороною права на відчуження, розпорядження та користування цим майном. Вказує, що на даний час відпала потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт зазначеного вище майна, оскільки з дня його вилучення, вже повинні були проведені необхідні слідчі дії й експертизи у цьому кримінальному провадженні щодо вказаного майна, а тому на даний час потреби досудового розслідування вже не виправдовують втручання у права та інтереси володільця майна, і таке втручання вже є непропорційним. Крім того, ризики, які були підставою для застосування арешту, в частині встановленої заборони використання автомобіля на даний час вже відпали. Будь-яких інших додаткових доводів в обгрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності, стороною обвинувачення не надано. Також вказує, що ОСОБА_4 є пенсіонером та інвалідом 3-ї групи (довічно). На своєму утриманні має десять неповнолітніх дітей, що зумовлює істотну необхідність у користуванні транспортним засобом та ускладнює життя великої родини. Також вважає, що арешт було накладено необґрунтовано, оскільки заявлена дізнавачем мета накладення арешту на майно була "збереження речових доказів", однак, ані зі змісту клопотання про арешт майна, ані з інших матеріалів кримінального провадження, які долучені до клопотання, не вбачається, які саме ознаки вилученого майна вказують на його відповідність критеріям, визначеним у статті 98 КПК України. Окрім того, досудове розслідування у кримінальному провадженні проводиться за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статті 290 КК України знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу. Тому сам транспортний засіб не може бути доказом у справі про ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова транспортного засобу. Крім того, звертає увагу, що він не є підозрюваним чи обвинуваченим. З цих підстав, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, спосіб накладення арешту, вважає, що є достатні підстави для скасування арешту на автомобіль в частині позбавлення користування транспортним засобом, що буде достатнім для збереження майна, та буде запобігати ризикам зникнення, втрати. При цьому, повернення вилученого майна, не призведе до втрати або будь-якого пошкодження майна та настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 , з думкою якого погодився ОСОБА_4 , просив клопотання задоволити із наведених у ньому підстав. Додатково пояснив, що проведення експертиз, не може вважатися актуальною підставою для продовження заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, оскільки усі необхідні експертизи, мали б вже бути проведені. При цьому, ніяких перешкод для розслідування даного кримінального провадження у випадку повернення арештованого майна під відповідальне зберігання ОСОБА_4 із забороною його відчуження не виникне.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити, пояснивши, що на даний час, по даному кримінальному провадженні вже проведені необхідні експертизи, якими встановлено, що номер кузова у арештованому автомобілі є підробленим, шляхом зміни маркувальних позначень. Проте, після допиту чотирьох осіб було встановлено нові обставини щодо розмитнення вказаного автомобіля та його ввезення на територію України, що потребує їх перевірки слідчим. По даному кримінальному провадженні ще виконуються ухвали про тимчасові доступи до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю та, яка знаходиться у володінні Рівненської митниці. Також до ЄРДР внесено відомості за ст.358 КК України, яку об`єднано із ст. 290 КК України про використання ОСОБА_4 підробленого технічного паспорта по вказаному кримінальному провадженню. Тому, з огляду на усі наведені вище обставини є також незрозумілим, кому повертати вилучене майно, адже будь-яких підтверджуючих документів, що ОСОБА_6 є належним володільцем автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 100» немає, а технічний паспорт також належить іншому транспортному засобу. Тому на даний час він не вбачає підстав для повернення вказаного транспортного засобу на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , адже він не зможе ним користуватися. Також долучив до матеріалів клопотання копії письмових доказів, які підтверджують неможливість повернення арештованого майна на даний час.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення власника майна, адвоката ОСОБА_5 та прокурора, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною третьою статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України ), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174цього Кодексу).

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням вказаних осіб, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 27 квітня 2023 року накладено арешт на автомобіль марки «Toyota» моделі «Land Cruiser 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 на автомобіль марки «Toyota» моделі «Land Cruiser 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 , володільцем яких є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Переброди, Сарненського району, Рівненської області, із забороною права на відчуження, розпорядження та користування цим майном та до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні залишити вказане майно на зберіганні на території ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області. Вказана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідча суддя виходила з того, що є достатні підстави вважати, що автомобіль марки «Toyota» моделі «Land Cruiser 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , в даному випадку, мають значення для кримінального провадження, а тому для запобігання можливості їх приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення, використання, відчуження в кримінальному провадженні №0000073 від 26 квітня 2023 року, а також з метою проведення необхідних експертиз, є всі підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на майно.

З долучених прокурором копій письмових доказів вбачається, що 16 січня 2025 року дізнавачем СД Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 на адресу Державної митної служби України були направлені запити про надання митної документації «Toyota» моделі «Land Cruiser 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.17), на що отримано відмову (а.с.18-19) Також 20 січня 2025 року, дізнавачем винесено постанову про проведення слідчих та процесуальних дій на іншій території (а.с.20-22). Також 22 січня 2025 року допитано свідка ОСОБА_8 (а.с.23-25), а 30 січня 2025 року допитано свідка ОСОБА_9 (а.с.26). Після цього дізнавачем ОСОБА_7 скеровано до суду клопотання на отримання дозволу на тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю, яка находиться у володінні Рівненської митниці Державної митної служби України (а.с.27-28). Тобто, на даний час, досудове розслідування в кримінальному провадженні триває, проводяться всі необхідні слідчі дії, а автомобіль марки «Toyota» моделі «Land Cruiser 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 є речовими доказами у кримінальному провадженні, відповідно підстави, що слугували для накладення арешту на майно, в порядку ст. 170 КПК України досі існують.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як встановлено слідчим суддею, арештоване майно, а саме транспортний засіб, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та містить інформацію, яка може бути використана як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, а також, що спосіб арешту визначений до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні, а рішення на даний час не прийнято, і питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, що передбачено п. 9 ст. 100 КПК України, підстав вважати, що у застосуванні арешту відпала потреба немає.

Крім того, заявником не надано доказів, що на теперішній час відпала потреба в застосуванні вжитих за ухвалою слідчого судді заходів з арешту майна. Також жодними доказами не доведено, що арешт накладено необґрунтовано, або в такому відпала необхідність. При цьому, як встановлено слідчим суддею, необхідність в подальшому збереженні арешту майна не відпала, а тому передача вказаного автомобіля власнику не гарантує його збереження у тому стані, в якому автомобіль перебуває після його вилучення, що в подальшому фактично унеможливить проведення експертиз та отримання експертних висновків.

За вказаних обставин тимчасове втручання в право власності, яке прямо передбаченого КПК України, не суперечить змісту ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження.

Крім того, слід зазначити, що власник майна ОСОБА_4 вже звертався до суду із клопотаннями про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області 27 квітня 2023 року, в рамках кримінального провадження №0000073 від 26 квітня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, за результатами розгляду яких, ухвалами суду від 05 травня 2023 року, від 18 травня 2023 року та від 01 травня 2024 року у задоволенні клопотань було відмовлено. При цьому такі клопотання по своїй суті є однакові за змістом і обставини, які слугували для відмови у задоволенні клопотання на даний час не змінились.

Також, як встановлено із долучених прокурором доказів, а саме постанови дізнавача від 20 січня 2025 року, маркувальні позначення номера шасі (в постанові кузова) наданого на експертизу автомобіля «Toyota Land Cruiser 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 , піддавались зміні, шляхом знищення механічним способом першопочаткових маркувальних позначень номера шасі (в постанові кузова) « НОМЕР_3 », з наступним набиранням окремих символів номера шасі (в постанові кузова) « НОМЕР_4 » (а.с.20-22).

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що досудове розслідування у даному випадку здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, що передбачає кримінальну відповідальність за «Знищення, підробку або заміну ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміну без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу». При цьому, будь-яких підтверджуючих документів, що ОСОБА_6 є належним володільцем автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 100» немає, а технічний паспорт також належить іншому транспортному засобу, а відтак ОСОБА_4 взагалі не має права користуватися даним транспортним засобом. Тому передача в користування транспортного засобу ОСОБА_4 , до ухвалення рішення у кримінальному провадженні по суті, буде суперечити правовому порядку, який встановлений в Україні у сфері користування транспортними засобами.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що розумність й співмірність обмеження права власності у визначений в ухвалі спосіб, відповідає завданням кримінального провадження, а також, що заявником у клопотанні не доведено, а слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно вказане в клопотанні, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя приходить висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, по матеріалах кримінального провадження №0000073, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 квітня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали виготовлено 17 березня 2025 року о 12-00 год.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області ОСОБА_1