Справа № 456/6227/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1767/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2024 року про виправлення описки,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що 19 листопада 2024 року, старший інспектор відділу превенції Стрийського РУП ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_9 спільно із інспектором сектору «Служби освітньої безпеки» Стрийського РУП ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_10 , перебували на пішому патрулюванні з охорони публічного порядку відповідно до Наказу №574 ГУНП у Львівській області від 24 лютого 2022 року «Про посилення правоохоронних заходів на території Львівської області», даних в книзі нарядів Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, та здійснювали патрулювання вулиць м. Стрия, Львівської області по визначеному маршруту патрулювання, з метою виконання службових обов`язків щодо забезпечення публічної безпеки і порядку в публічних місцях, відповідно до ст.ст.2, 23 Закону України «Про Національну поліцію». Того ж дня, близько 19:00 год. майор поліції ОСОБА_9 спільно з лейтенантом поліції ОСОБА_10 , перебуваючи в залі очікування залізничного вокзалу м. Стрий, що за адресою Львівська область м. Стрий, вул. Вокзальна, 7, побачили ОСОБА_6 , який лежав на підлозі, відносно якого було здійснено поліцейський захід, а саме поліцейське піклування, щодо особи, яка перебуває в публічному місці і в наслідок сп`яніння втратила здатність самостійно пересовуватись у відповідності до ст. 41 Закону України «Про Національну поліцію». Надалі, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, умисно, з хуліганських мотивів, з метою перешкоджання законній діяльності працівника правоохоронного органу майора поліції ОСОБА_9 , який в цей час виконував свої службові обов`язки щодо забезпечення публічної безпеки і порядку в публічних місцях, відповідно до ст.ст.2, 23 Закону України «Про Національну поліцію», який був одягнений у формений одяг, екіпірований спеціальними засобами, табельною вогнепальною зброєю та закріпленим на одязі нагрудним жетонам із зображенням спеціального номеру, підвівся та наніс йому декілька ударів кулаками обох рук по обличчю, чим заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді перелому спинки носа, носової кровотечі, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Наголошував, що у слідства є достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення. Наявні докази вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку. ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні нетяжкого злочину; у разі визнання винуватим, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років; на даний час, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 289 КК України, та обвинувальний акт передано на розгляд до суду. Вважав, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження, для забезпечення виконання з ним процесуальних рішень, більш м`який запобіжний захід унеможливить запобігання вказаним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 листопада 2024 року задоволено клопотання слідчого Стрийського відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 .

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначено термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» шістдесят днів, а саме до 17 січня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою постановлено рахувати з моменту затримання з 20.15 год. 19 листопада 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2024 року виправлено описку, допущену у резолютивній частині ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 листопада 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме абзац третій резолютивної частини ухвали слідчого судді викладено у наступній редакції: «Визначити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» шістдесят днів, а саме до 17 січня 2025 року включно.» - далі по тексту.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді змінити, обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 10 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 30 280 грн.

Наголошує, що в ухвалі слідчого судді не зазначено чому не можливо застосувати запобіжний захід у вигляді застави до підозрюваного ОСОБА_6 .

Повідомляє, що ОСОБА_6 вчинив злочин невеликої тяжкості, характеризується позитивно за місцем проживання, користується авторитетом серед односельчан, проживає разом із батьками, є відповідальний та працьовитий.

Наголошує, що ризики передбачені ст. 177 КПК відсутні, він не перешкоджатиме досудовому розслідуванню.

Заслухавши доповідача, доводи захисника та підозрюваного на підтримку апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, що слідчим відділом Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального справдження, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19 листопада 2024 року, старший інспектор відділу превенції Стрийського РУП ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_9 спільно із інспектором сектору «Служби освітньої безпеки» Стрийського РУП ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_10 , перебували на пішому патрулюванні з охорони публічного порядку відповідно до Наказу №574 ГУНП у Львівській області від 24 лютого 2022 року «Про посилення правоохоронних заходів на території Львівської області», даних в книзі нарядів Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, та здійснювали патрулювання вулиць м. Стрия Львівської області по визначеному маршруту патрулювання, з метою виконання службових обов`язків щодо забезпечення публічної безпеки і порядку в публічних місцях, відповідно до ст.ст.2, 23 Закону України «Про Національну поліцію». Того ж дня, близько 19:00 год. майор поліції ОСОБА_9 спільно з лейтенантом поліції ОСОБА_10 , перебуваючи в залі очікування залізничного вокзалу м. Стрий, що за адресою Львівська область м. Стрий, вул. Вокзальна, 7, побачили ОСОБА_6 , який лежав на підлозі, відносно якого було здійснено поліцейський захід, а саме поліцейське піклування, щодо особи, яка перебуває в публічному місці і в наслідок сп`яніння втратила здатність самостійно пересовуватись у відповідності до ст. 41 Закону України «Про Національну поліцію». Надалі, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, умисно, з хуліганських мотивів, з метою перешкоджання законній діяльності працівника правоохоронного органу майора поліції ОСОБА_9 , який в цей час виконував свої службові обов`язки щодо забезпечення публічної безпеки і порядку в публічних місцях, відповідно до ст.ст. 2, 23 Закону України «Про Національну поліцію», який був одягнений у формений одяг, екіпірований спеціальними засобами, табельною вогнепальною зброєю та закріпленим на одязі нагрудним жетонам із зображенням спеціального номеру, підвівся та наніс йому декілька ударів кулаками обох рук по обличчю, чим заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді перелому спинки носа, носової кровотечі, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу, легких тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

20 листопада 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

21 листопада 2024 року слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

21 листопада 2024 року клопотання було задоволене слідчим суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними ОСОБА_6 ,. підозрюється у вчинені нетяжкого злочину, максимальна санкція за який передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, 15 лютого 2024 року відносно ОСОБА_6 скеровано обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 000030 за ч. 4 ст. 185 КК України, та 25 травня 2024 року скеровано обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 000459 за ч. 1 ст. 289 КК України, які на даний час перебувають на розгляді в суді. Окрім того, встановлено, що 15 листопада 2024 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області винесено вирок за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 289 КК України та ОСОБА_6 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням на строк 2 роки, на даний час вирок не набрав законної сили, у зв`язку із чим підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення та даних про особу підозрюваного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування, в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Наведене в апеляційні скарзі захисника, не спростовує доводів обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, а його належна процесуальна поведінка може бути врахована в подальшому, в тому числі й при призначенні покарання.

Наявність тих обставин, що ОСОБА_6 вчинив злочин невеликої тяжкості, характеризується позитивно за місцем проживання, користується авторитетом серед односельчан, проживає разом із батьками, є відповідальний та працьовитий, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави. Окрім того, колегія суддів вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Однак, ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється, в тому числі, у скоєнні злочину вчиненого із застосуванням насильства, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на зазначене, колегія суддів, погоджується з висновками слідчого судді, щодо відсутності підстав для визначення розміру застави.

Інших доводів, які б безумовно свідчили про існування підстав для скасування ухвали слідчого судді, апеляційна скарга захисника не містить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу захисника слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 листопада 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4