Справа № 694/265/22 Провадження №1-в/694/97/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

24.12.2024 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Звенигородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_3 щодо вирішення питання про можливість звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку на підставі ч. 1 п. 1 ст. 80 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 , засудженого 18.02.2022 року вироком Звенигородського районного суду Черкаської області за ч.1 ст.164 КК України до 100 годин громадських робіт,

ВСТАНОВИВ:

До Звенигородського районного суду Черкаської області з Звенигородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області надійшло подання щодо засудженого ОСОБА_4 про вирішення питання про можливість звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку на підставі ч. 1 п. 1 ст. 80 КК України.

У поданні зазначено, що до Звенигородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області вирок надійшов та був прийнятий до виконання 14.04.2022 року. Того ж дня, працівником уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання засудженого було направлено виклик. Проте, ОСОБА_5 до органу пробації не з`явився. 25.04.2022 року працівником органу пробації було здійснено телефонний дзвінок до секретаря Козацького старостинського округу ОСОБА_6 , яка повідомила про те, що гр. ОСОБА_5 відсутній за місцем проживання так як був мобілізований до лав Збройних сил України і на даний час проходить службу. 10.05.2022 року до Звенигородського відділу пробації надійшло повідомлення зі ІНФОРМАЦІЯ_1 за вих. № 1148 від 10.04.2022 року, відповідно до якого гр. ОСОБА_5 перебував на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» призваний 05.03.2022 року на військову службу до Збройних сил України та направлений для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 . 23.06.2022 року та 13.07.2022 року до Звенигородського PB філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області надійшли повідомлення військової частини НОМЕР_1 за вих. № 812/1822 від 30.05.2022 року та № 812/2162 від 26.06.2022 року, відповідно до яких гр. ОСОБА_5 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2022 року № 68 був направлений для подальшого проходження військової служби в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 . 06.09.2022 року до уповноваженого органу з питань пробації надійшло повідомлення з військової частини НОМЕР_2 за вих. № 691//37 від 03.08.2022 року, згідно до якого сержант ОСОБА_5 , відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з 22.03.2022 року, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 60 від 25.03.2022 року по теперішній час. Надалі, працівником уповноваженого органу з питань пробації щокварталу направлялися запити до військової частини НОМЕР_2 , звідки надходили повідомлення про проходження засудженим ОСОБА_7 військової служби, а саме: 13.09.2022 року, 06.10.2022 року, 18.01.2023 року, 14.03.2023 року, 10.08.2023 року, 27.09.2023 року, 26.12.2023 року, 28.12.2023 року, 05.06.2024 року та 07.11.2024 року.

Просить звільнити засудженого від відбування покарання у вигляді штрафу в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, згідно ст. 80 КК України.

Засуджений в судове засідання не з`явився.

Прокурор підтримав клопотання.

Представник філії Державної установи «Центр пробації» надав суду заяву про розгляд подання без участі представника.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання слід задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено, вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 18.02.2022 ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.164 КК України до 100 годин громадських робіт.

Вирок суду набрав законної сили 11.04.2022.

Відповідно до ст. 56 КК України, громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Виконання покарання у виді громадських робіт здійснюється на основі участі засуджених у суспільно корисній праці і контролю за їхньою поведінкою. Контроль за виконанням покарання у виді громадських робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Частинами третьою та четвертою статті 80 КК України передбачені випадки, коли перебіг давності виконання обвинувального вироку зупиняється та переривається. Диспозиція вказаної статті КК України містить три поєднаних сукупністю складових елементи, а саме: закінчення зазначених у ч. 1ст. 80КК України строків; не вчинення протягом цих строків нового злочину; не ухилення засудженого від відбування покарання. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає підставу звільнення особи від відбування покарання на підставі ст. 80 КК України. Відповідно до приписів ст. 152 КВК України, закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Передбачений п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України строк давності сплинув 11.04.2022 року та протягом цього строку засуджений нового кримінального правопорушення не скоїв. Відповідно до вимог ч. 1 п. 1 ст. 80 КПК України слідує, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк 2 роки, та до закінчення строку виконання вироку засуджений не вчинив нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин, застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас, засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).

Суд зауважує, що жодних даних про ухилення засудженого від відбування покарання суду не надано, з дня набрання вироку суду законної сили засуджений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання не притягувався, обвинувальний вирок відносно останнього за ухилення від відбування покарання на підставі ст. 389 КК України в матеріалах подання відсутній, отже, немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

З огляду на викладене, суду не надано достовірних доказів того, що засуджений ухилявся від покарання у вигляді громадських робіт, а висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, враховуючи те, що ОСОБА_4 після засудження до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, місце реєстрації не змінював, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, тому суд приходить до висновку, що строки виконання вироку, визначені ст. 80 КК України, закінчились.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про можливість звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

На підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України, керуючись ст.539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

подання подання начальника Звенигородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_3 щодо вирішення питання про можливість звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку на підставі ч. 1 п. 1 ст. 80 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 , засудженого 18.02.2022 року вироком Звенигородського районного суду Черкаської області за ч.1 ст.164 КК України до 100 годин громадських робіт - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , учасника бойових дій на території Луганської та Донецької областей, який засуджений вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 18.02.2022 року за ч. 1 ст. 164 КК України до 100 годин громадських робіт, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1