№ 1-кп/183/1129/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000177 від 08.03.2023 року за обвинуваченням,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянин України, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

24 вересня 2024 р. до суду від прокурора Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області надійшло клопотання від 19.09.2024 р. про здійснення спеціального судового провадження.

У клопотанні заявник зазначає, що у провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000177 від 08.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Беручі до уваги те, що встановлено достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, та обгрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 137 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 92 (7490) від 09.05.2023, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 09.05.2023 опубліковано повістку про виклик особи ОСОБА_5 на 13.05.2023, 14.05.2023, 15.05.2023 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні за № 0000177 від 08.03.2023, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_5 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Враховуючи наведені вище обставини, 16.05.2023, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України.

Таким чином, 16.05.2023 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

З дотриманням вимог ст. ст. 111, 133, 135, 137 КПК України в газеті «Урядовий кур`єр» № 97 (7495) від 16.05.2023, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_6 на 20.05.2023, 22.05.2023, 23.05.2023, за зазначеною в повістці адресою для допиту як підозрюваного, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000177 від 08.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_5 . У призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Також, відповідно до відомостей, наданих слідчим відділом 3 управління (3 дислокацією у м. Сєверодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях на виконання ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.02.2024, місце вчинення його діяльності, зареєстроване у місті Северодонецьк Луганської області, тобто місця тимчасово окупованої території Луганської області.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрований та вчиняє свою діяльність на території Луганської області, яка у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації була захоплена представниками їх військових формувань та незаконних збройних формувань так званої лнр.

24.05.2023 постановою слідчого на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

27.07.2023 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська стосовно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

20.10.2023 стосовно підозрюваного ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування.

Крім того, шляхом публікації повістки про виклик у відповідності з вимогами КПК України, 20.10.2023 опубліковано повістку про виклик ОСОБА_5 на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та 24.10.2023 в газеті «Урядовий кур`єр» № 213 (7611) про необхідність прибути до визначеного місця 28.10.2023, 29.10.2023 та 30.10.2023, однак підозрюваний у визначені дати та час також не з`явився.

Разом з цим, ОСОБА_6 неодноразово викликався Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області у підготовче судове засідання шляхом публікації повісток про виклик у відповідності до вимог ст.ст. 134, 135, 323 КПК України, зокрема в газеті «Урядовий кур`єр» № 36 (7696) від 17.02.2024, № 103 (7763) від 21.05.2024, № 147 (7807) від 20.07.2024, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження опубліковано повістки про виклик ОСОБА_5 на 23.02.2024, 27.05.2024 та 29.07.2024 відповідно.

Також, 18.01.2024, 20.03.2024, 16.07.2024 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістки про виклик ОСОБА_6 на 23.02.2024, 27.05.2024 та 29.07.2024 відповідно.

Крім того, на виконання ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.02.2024 № 183/12143/23 слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, встановлено додаткові засоби зв`язку з обвинуваченим.

Так, за результатами встановленої інформації, судом вжито належних заходів для додаткового повідомлення обвинуваченого про дату та час судового розгляду обвинувального акту.

Про вказані судові засідання також повідомлявся захисник ОСОБА_6 - ОСОБА_4 , однак у жодне із призначених засідань обвинувачений за викликом не з`явився, про неможливість та/або причини неприбуття не повідомив.

На цих підставах заявник клопотання просить суд постановити ухвалу про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000177 від 08.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, викладених в ньому.

В судовому засіданні захисник заперечував проти заявленого клопотання. Зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази обізнаності обвинуваченого про наявне щодо нього кримінальне провадження. Захисник не спілкувався з обвинуваченим та не узгоджував з ним правову позицію щодо цієї справи. Просив суд відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справ, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Серед злочинів, які зазначені у ч. 2 ст. 297-1 КПК України, є злочин, передбачений ст. 111-1 КК України.

Отже, для прийняття судом рішення про здійснення спеціального судового провадження необхідно встановити, що:

- обвинувачений переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук;

- обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження.

На стадії підготовчого провадження обвинувачена в підготовчі судові засідання не з`являвся.

В такому випадку чинний кримінальний процесуальний закон України, зокрема ч. 3 ст. 323 КПК України, допускає судовий розгляд за відсутності обвинуваченого (in absentia). Рішення про здійснення спеціального судового провадження приймається судом за клопотанням прокурора, який повинен надати суду докази того, що обвинувачений знав або повинен знати про розпочате кримінальне провадження.

В силу приписів ч. 1 ст. 278, ч. 3 ст. 111, ч. 1 ст. 133, ч. 2 та ч. 8 ст. 135 КПК України повідомлення про підозру та повістки про виклик на стадії досудового розслідування можуть бути вручені під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Також допускається здійснювати вказані дії шляхом розміщення відповідної публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб сайті Офісу Генерального прокурора.

Україною 17.07.1997 р. була ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та для України набрала чинності 11.09.1997 р. Після чого держава взяла на себе зобов`язання гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I Конвенції (ст. 1 Конвенції).

Серед гарантованих Конвенцією прав є право на справедливий суд, яке закріплене в ст. 6 Конвенції. В чинному кримінальному процесуальному законодавстві України доступ до правосуддя є однією із загальних засад кримінального провадження (п. 14 ч. 1 ст. 7 КПК України). Відповідно суди України розглядаючи, зокрема, кримінальні провадження зобов`язані забезпечувати дотримання вказаного права.

З метою регулювання, зокрема, відносин, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України з впровадженням в українське судочинство європейських стандартів прав людини був прийнятий Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в ч. 1 ст. 17 якого закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В своєму рішенні у справі «SOMOGYI v. Italy» Європейського Суду з прав людини зазначив, що провадження за відсутності обвинуваченого саме по собі не є несумісним зі статтею 6 Конвенції. Утім, відмова в правосудді матиме місце, якщо засуджена in absentia особа надалі не зможе отримати від суду, який розглянув її справу, новий розгляд обвинувачення по суті щодо питань фактів та права в разі, якщо не було однозначно встановлено, що особа відмовилася від свого права з`явитися до суду й захищати себе самостійно. ЄСПЛ вважає, що з урахуванням важливого місця права на справедливий суд у демократичному суспільстві стаття 6 Конвенції покладає на кожен національний суд обов`язок перевіряти, чи мав обвинувачений можливість бути поінформованим / ознайомленим із провадженням щодо нього, коли, як і в цій справі, це оскаржується з підстав, які відразу не видаються явно необґрунтованими.

Європейського Суду з прав людини в своєму рішенні у справі «SEJDOVIC v. Italy» вказав, що загалом об`єкт і мета статті 6 Конвенції (хоч це прямо не згадано в пункті 1 цієї статті) свідчать про те, що особа, «обвинувачена у вчиненні кримінального правопорушення», має право брати участь у судовому засіданні (слуханні). Хоча провадження, що мають місце за відсутності обвинуваченого, не є несумісними зі статтею 6 Конвенції, проте відмова в правосудді матиме місце, якщо засуджена in absentia особа надалі не може отримати від суду, який розглядав справу, новий розгляд по суті обвинувачення як з точки зору фактів, так і з точки зору права, якщо не було встановлено, що особа відмовилася від свого права бути присутньою і права на захист або що особа мала намір переховуватися від суду. Конвенція залишає Договірним Державам широкі межі свободи розсуду стосовно вибору засобів, розрахованих для забезпечення того, аби їхні правові системи відповідали вимогам статті 6 Конвенції. Завдання ЄСПЛ полягає в тому, щоб з`ясувати, чи було досягнуто результату, якого вимагає Конвенція. Зокрема, має бути продемонстрована ефективність запропонованих законодавством і практикою процесуальних засобів у випадках, коли обвинувачена у вчиненні кримінального правопорушення особа не відмовлялася від свого права бути присутньою в судовому засіданні та захищати себе самостійно й не намагалася ухилитися від суду. ЄСПЛ не може виключити можливість того, що певні встановлені факти можуть однозначно свідчити про те, що обвинуваченому відомо про наявність кримінального провадження щодо нього, а також про характер і причину обвинувачень і що він не має наміру брати участь у судовому розгляді чи бажає уникнути переслідування. Це може мати місце, наприклад, коли обвинувачений публічно або письмово заявляє, що він не має наміру відповідати на повістки (виклики), про які йому стало відомо з інших джерел, окрім органів влади, або що йому вдається уникнути спроби арешту, або коли до відома органів влади доводяться матеріали, які однозначно свідчать про те, що особі відомо про провадження щодо нього й пред`явлені обвинувачення.

Таким чином практика Європейського Суду з прав людини допускає розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого. Також ЄСПЛ вважає, що держава має право на власний розсуд вживати заходи щодо забезпечення того, аби їхні правові системи відповідали вимогам статті 6 Конвенції. При цьому завданням суду є перевірка ефективності таких заходів, перевірка чи мав обвинувачений можливість бути поінформованим / ознайомленим із провадженням щодо нього та з`ясування чи не відмовлявся обвинувачений від свого права бути присутньою в судовому засіданні. Про це можуть свідчити будь-які докази.

Верховний Суд у постанові від 13.06.2019 р. (справа № 607/9498/16-к) зазначив, що відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні і щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 КПК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. За наявності таких обставин, за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знатипро розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Процедури «in absentia» неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні «Медєніца проти Швейцарії» Європейський Суд з прав людини зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації (справа «Шомоді проти Італії»), є необґрунтованими.

Так, у справі «Сейдовіч проти Італії» Суд зазначив, що питання, яке слід вирішити в даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя.

Отже, у вказаній вище постанові Верховний Суд, з посиланням на судову практику Європейський Суд з прав людини, зробив висновок, що для розгляду кримінального провадження без обвинуваченого ключове значення відіграє обізнаність обвинуваченого про наявне відносно нього кримінальне провадження.

З наданих суду матеріалів вбачається, що під час досудового розслідування ОСОБА_5 викликався до слідчого: на 13.05.2023., 14.05.2023 та 15.05.2023 шляхом публікації повісток в газеті «Урядовий кур`єр» № 92 (7490) від 09.05.2023 та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора в публікації від 09.05.2023; на 20.05.2023, 22.05.2023 та 23.05.2023 шляхом публікації повісток в газеті «Урядовий кур`єр» № 97 (7495) від 16.05.2023 та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора в публікації від 16.05.2023.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 були вручені останньому шляхом публікації в газеті «Урядовий кур`єр» № 97 (7495) від 16.05.2023 та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора 16.05.2023.

Отже під час досудового розслідування органом досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлявся про наявне щодо нього кримінальне провадження лише шляхом розміщення викликів в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.

-Під час підготовчого провадження за клопотанням прокурора ухвалою суду від 23.02.2024 р. доручено органу досудового розслідування провести огляд мережі інтернет з метою встановлення засобів зв`язку (номери телефону, адреси електронної пошти, сторінок в соціальних мережах, каналів в месенджерах та інш.) як самого обвинуваченого ОСОБА_5 , так і його місця роботи («отдел Министерства внутренних дел России «Северодонецкий»).

За результатами виконання доручення була встановлена сторінка ОСОБА_5 в соціальній мережі «Одноклассники».

Здійснити судовий виклик обвинуваченого через соціальну мережу «Одноклассники»» у суду відсутня можливість.

Таким чином здійснювати судовий розгляд кримінального провадження без обвинуваченого без достатніх доказів обізнаності останнього про наявне щодо нього кримінального провадження (зокрема за наявності лише повідомлення підозрюваного/обвинуваченого шляхом розміщення оголошень у засобах масової інформації) є порушенням його права на доступ до правосуддя. Оскільки такий спосіб повідомлення не підтверджує обізнаності особи про наявне щодо неї кримінальне провадження та не підтверджує відмову особи від участі у судовому засіданні під час судового розгляду.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що заявлене прокурором клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 314, 315 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області від 19.09.2024 р. про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000177 від 08.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1