Справа № 539/4793/23
Провадження № 1-кп/539/44/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2025 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лубни Полтавської області кримінальне провадження №0000158 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Лубни Полтавської області, громадянки України, яка має середню освіту, не працює, заміжня, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки села Березоточа Лубенського району Полтавської області, громадянки України, яка має середню освіту, не працює, розлучена, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Івано-Франківськ, громадянина України, який має неповну середню освіту, не працює, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , не судимий в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2023 приблизно о 00 годин 00 хвилин ОСОБА_5 на автомобілі під`їхав до магазину кафе «ВІК», розташованого в АДРЕСА_2 , де в цей час на літньому майданчику магазину за столиком сиділи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які розпивали алкогольні напої. Вийшовши із автомобіля, ОСОБА_5 підійшов до столику, приєднався до компанії та разом з ними почав розпивати алкогольні напої.

Приблизно о 02 годині 00 хвилин 24.06.2023 між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочалася словесна сварка, в ході якої у ОСОБА_7 виник умисел на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 правою рукою почала штовхати в ліве плече ОСОБА_5 , на що останній намагався заспокоїти ОСОБА_7 та припинити конфлікт.

Від побаченого у ОСОБА_8 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, раптово виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи спільно із ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, кулаком правої руки нанесла один удар в область обличчя ОСОБА_5 , від якого останній впав із лавки спиною на підлогу.

В цей час ОСОБА_7 , діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нанесла із великою силою один удар правою ногою, взутою у капець, в ліве око ОСОБА_5 , який лежав на підлозі, внаслідок чого своїми умисними діями ОСОБА_7 заподіяла ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої гайморової пазухи, струсу головного мозку, контузії лівого ока тяжкого ступеня з розривом склери, дефектом тканин, випадінням внутрішніх оболонок ока, тотальною гіфемою, гемофтальмом, відшаруванням сітківки, атрофією лівого зорового нерву, які утворилися від дії тупого предмету, не менше 1 травматичного діяння, і за критерієм розладу здоров`я, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину, відповідно до висновку комісійної судово медичної експертизи №87 від 09.08.2023 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Після цього ОСОБА_8 , діючи із прямим умислом, спільно із ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вставши із-за столу та обійшовши ОСОБА_5 , нанесла із великою силою один удар правою ногою, взутою у капець в праву частину обличчя ОСОБА_5 , який лежав на підлозі, внаслідок чого своїми умисними діями, ОСОБА_8 заподіяла ОСОБА_11 тілесне ушкодження у вигляді гематоми повік правого ока, яке відповідно до висновку комісійної судово медичної експертизи №87 від 09.08.2023 відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В цей час у ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , який лежав на підлозі. ОСОБА_9 , діючи із прямим умислом, спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вставши із-за столу та підійшовши до ОСОБА_5 , наніс один удар кулаком правої руки в щелепу ОСОБА_5 .

ОСОБА_9 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , діючи спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відтягнувши ОСОБА_5 з території літнього майданчику магазину «ВІК» на проїзду частину, наніс ногою, взутою в капець, два удари по зовнішній та внутрішній поверхні правого плеча, внаслідок чого своїми умисними діями ОСОБА_9 заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді двох синців по зовнішній та внутрішній поверхні правого плеча, які відповідно до висновку комісійної судово медичної експертизи №87 від 09.08.2023 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вказаними діями ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, - умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, а саме умисне тілесне ушкодження, поєднане зі стійкою втратою працездатності не менше як на одну третину.

Вказаними діями ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, - умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження.

Вказаними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, - умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю та щиро розкаялась, зазначивши, що вона вчинила кримінальне правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті. Пояснила, що 24.06.2023 після 22:00 години біля магазину «ВІК» в селі Вовчик Лубенського району Полтавської області вона, ОСОБА_12 і ОСОБА_13 вирішили відпочити. Смажили шашлик біля літнього майданчику магазину, випивали спиртне. Опівночі до магазину приїхав на автомобілі ОСОБА_14 , який був у стані алкогольного сп`яніння і хотів до них присісти, в чому вони йому відмовляли, але він все ж таки присів до них за столик. Вони йому казали встати із-за столу, бо вони відпочивають самі і в них з ним немає дружніх стосунків. ОСОБА_5 їх не послухав, і почалась словесна сварка між нею та ОСОБА_5 , який все одно не відходив. Тоді вона штовхнула ОСОБА_5 в плече, і вони продовжили сваритись. ОСОБА_5 не уходив, тоді ОСОБА_8 штовхнула ОСОБА_5 в плече, а він впав з лавки на землю. Вона вдарила ОСОБА_5 , який лежав на підлозі, ногою в голову, вийшло, що попала в око. Точно не пам`ятає чи один удар нанесла ногою в обличчя. Удар був ногою досить сильний. Куди вдарили ОСОБА_5 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вона не пам`ятає. Після бійки вони пішли, а ОСОБА_5 залишився біля магазину. Вона сплатила потерпілому на відшкодування матеріальної шкоди 15000 грн. та на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Просить звільнити її від призначеного покарання з випробуванням.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю та щиро розкаялась, зазначивши, що вона вчинила правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті. Пояснила, що 24.06.2023 вона була на роботі в магазині «ВІК» в селі Вовчик Лубенського району Полтавської області. Закрила магазин о 22:30 годині. До неї прийшли її співмешканець ОСОБА_9 та подруга ОСОБА_7 . Вони втрьох на літньому майданчику магазину відпочивали, смажили шашлик, випивали. Опівночі на автомобілі приїхав ОСОБА_5 , підійшов до їх столика. Вони казали, щоб він пішов, бо хочуть посидіти своєю компанією, але ОСОБА_5 без дозволу сів за їх столик. ОСОБА_7 почала з цього приводу сваритись з ОСОБА_5 . Коли вони всі сиділи за столиком, і ОСОБА_5 нецензурно висловлювався та не хотів йти, ОСОБА_7 штовхнула ОСОБА_5 в плече, щоб він встав. Потім вона вдарила кулаком в обличчя ОСОБА_5 , який був сильно п`яний і впав на землю. ОСОБА_7 встала і нанесла один удар ногою в обличчя ОСОБА_5 , який лежав. Після того як ОСОБА_7 нанесла удар ОСОБА_5 , вона встала і теж нанесла ОСОБА_5 удар правою ногою в область голови. ОСОБА_5 намагався піднятись, а ОСОБА_9 підійшов і наніс ОСОБА_5 удар в щелепу та два удари ногою в плече. Після цього вони пішли, а ОСОБА_5 залишився біля магазину. Які ще ушкодження хто наносив ОСОБА_5 вона не пам`ятає. Вона сплатила потерпілому на відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся, зазначивши, що він вчинив правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті. Пояснив, що 24.06.2023 приблизно о 21:30 годині він прийшов до магазину «ВІК» в селі Вовчик Лубенського району Полтавської області. Біля магазину з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вирішили посмажити шашлик. Після 22:30 втрьох сіли за столик на літньому майданчику магазину, стали випивати. Приблизно опівночі на автомобілі приїхав ОСОБА_5 , сів за їх столик, хоча вони цього не хотіли. Між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на цьому ґрунті розпочався конфлікт. ОСОБА_7 хотіла руками виштовхати ОСОБА_5 із-за столу, бо слів він не розумів. Тоді ОСОБА_8 вдарила ОСОБА_5 , але він цього особисто не бачив. ОСОБА_5 впав на землю, махав руками, намагався встати. Йому здалось, що ОСОБА_5 хоче нанести удари жінкам. Тоді він підбіг до ОСОБА_5 і вдарив його ногою в область плеча два рази. Перед тим, як вдарити ногою, він наніс ОСОБА_5 один удар кулаком руки в щелепу. Він сплатив потерпілому на відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд призначити обвинуваченим максимальне покарання, передбачене законом. У судових дебатах зазначив, що не заперечує проти звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням. Пояснив, що обвинувачена ОСОБА_7 сплатила йому на відшкодування шкоди 20000 грн., обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 5000 грн. кожен.

Оскільки обвинувачені не оспорювали фактичних обставин справи та у судовому засіданні визнали свою винуватість за пред`явленим обвинуваченням у повному обсязі, суд за згодою сторін визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин провадження, які не оспорювалися жодним з учасників судового розгляду з огляду на положення ч. 3 ст. 349 КПК України, допитавши у судовому засіданні обвинувачених. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку, на що обвинувачені погодились.

Винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень повністю доведена і не оспорюється жодним учасником судового розгляду.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 суд враховує обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Також обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , суд визнає добровільне часткове відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Крім того, суд враховує досудову доповідь щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , згідно з якою ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, визначені як середній. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Як особа обвинувачена ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судима, має неповнолітню дитину.

Як особа обвинувачена ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судима, має неповнолітню дитину.

Як особа обвинувачений ОСОБА_9 за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, в силу ст. 89 КК України не судимий, має двох неповнолітніх дітей.

Враховуючи викладене, ступінь тяжкості та характер суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, конкретні обставини справи, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченої, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Також суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 2 (два) роки. Зазначене покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи ступінь тяжкості та характер суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінального проступку, конкретні обставини справи, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченої, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт. Зазначене покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи ступінь тяжкості та характер суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінального проступку, конкретні обставини справи, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт. Зазначене покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Потерпілий ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження звернувся з цивільним позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_7 на свою користь 37836,52 грн. матеріальної шкоди та 250000 грн. на відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_9 на свою користь 70000 грн. на відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_8 на свою користь 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 на свою користь 6000 грн. витрат на правову допомогу, по 2000 грн. з кожного. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в ході лікування він витратив значні грошові кошти на придбання ліків, проїзд з м.Лубен до м.Одеси і назад, зокрема, і у супроводі своєї співмешканки ОСОБА_15 , так як потребував сторонньої допомоги, зовсім нічого не бачив, де йому в медичному інституті очних хвороб імені Філатова було зроблено дві операції на лівому оці. Також він лікувався в лікарні в м.Лубни, де йому надавали первинну медичну допомогу, накладали більше шести швів на брову лівого ока. Також проходив лікування у Полтавській обласній лікарні в офтальмологічному відділенні, куди його возила на його автомобілі співмешканка ОСОБА_15 , де йому була проведена операція (зашивали повіку та оболонку лівого ока), проводили мультиспіральну комп`ютерну томографію голови, тощо. 22.11.2023 він знов їздив до м.Одеси, де йому у ТОВ «Лабораторія очного протезування» виготовили індивідуальний постійний очний протез. Також в ході судового розгляду йому зробили операцію лівого ока в Одеському медичному інституті очних хвороб імені Філатова. Він поніс витрати на операцію, ліки та проїзд з м.Лубен до Одеси та назад. Загальна сума грошових витрат, тобто матеріальної шкоди, складає 37836,52 грн, з яких: витрати на лікування 24840,07 грн, проїзні квитки 5996,45 грн., виготовлення індивідуального очного протезу тимчасового -1500 грн, постійного 5500 грн. Так як лікування в більшій частині пов`язано з позбавленням його лівого ока, вважає за необхідне стягнути завдану йому матеріальну шкоду з ОСОБА_7 , якій інкримінується нанесення йому тяжких тілесних ушкоджень. Моральна шкода, завдана йому внаслідок протиправних дій обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 полягає у наступному. В результаті злочинів він зазнав нестерпного фізичного болю та душевних страждань, ним також перенесений значний фізичний біль в ході надання первинної медичної допомоги в лікарні в м.Лубни, в ході операції в Полтавській обласній лікарні та двох операцій в інституті очних хвороб Філатова в м.Одесі. Він переживає емоційний стрес, який супроводжується почуттям розгубленості, обурення, тривоги, страху за своє життя та здоров`я. З 24.06.2023 він змушений довгий час лікуватися, терпіти болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування, вимушений лікуватися у майбутньому. Він повністю втратив зір на ліве око, став інвалідом 3 групи по зору. У нього повністю знімився спосіб життя, повністю порушені його життєві плани. Він втратив спокій, не спить вночі, його мучають неприємні сновидіння, емоційна напруга. Він страждає, що у 40 років через злочинні дії обвинувачених став фактично нікому не потрібним інвалідом, відірваним від активного соціального життя.

Потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Не заперечував, що обвинувачена ОСОБА_7 сплатила йому на відшкодування шкоди 20000 грн., обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 5000 грн. кожен.

Обвинувачена та цивільний відповідач ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди визнала частково на суму 19453 грн., пославшись на те, що обвинуваченим надано належні докази понесених ним витрат, пов`язаних з лікуванням, саме на суму 34453 грн. При цьому вона у добровільному порядку сплатила обвинуваченому на відшкодування матеріальної шкоди 15000 грн. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди визнала частково на суму 95000 грн., пославшись на те, що не заперечує щодо розміру моральної шкоди у сумі 100000 грн., при цьому вона добровільно сплатила обвинуваченому на відшкодування такої шкоди 5000 грн. Не заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

Обвинувачена та цивільний відповідач ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення моральної шкоди визнала частково на суму 5000 грн., пославшись на те, що не заперечує щодо розміру моральної шкоди у сумі 10000 грн., при цьому вона добровільно сплатила обвинуваченому на відшкодування такої шкоди 5000 грн. Не заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

Обвинувачений та цивільний відповідач ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення моральної шкоди визнав частково на суму 5000 грн., пославшись на те, що не заперечує щодо розміру моральної шкоди у сумі 10000 грн., при цьому він добровільно сплатив обвинуваченому на відшкодування такої шкоди 5000 грн. Не заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн. Вирішуючи питання щодо заявленого цивільного позову, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Згідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю чи частково чи відмовляє в ньому. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками вважаються зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону, а саме згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів. Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадку, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У даному кримінальному провадженні доведено, що ОСОБА_7 винна у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 винні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України. Отже, внаслідок дій обвинуваченої ОСОБА_7 потерпілий поніс матеріальні збитки, а також внаслідок дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зазнав моральних та фізичних страждань. Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 внаслідок нанесених йому обвинуваченою ОСОБА_7 тілесних ушкоджень перебував на стаціонарному лікуванні у період часу з 24.06.2023 по 28.06.2023, з 29.06.2023 по 11.07.2023, з 16.12.2024 по 19.12.2024, йому було проведено декілька операцій на лівому оці. На підтвердження витрат на лікування потерпілим до позовної заяви додано ряд чеків, квитанцій, з частини яких дійсно вбачається, що ОСОБА_5 поніс витрати на придбання ліків та медичних засобів, операції та медичні послуги, на загальну суму 30452,55 грн., яка підлягає відшкодуванню в якості матеріальної шкоди, завданої злочином. Щодо інших чеків та квитанцій на загальну суму 1387,52 грн. (216,90 + 871,72 грн.+ 235,90 грн.+63 грн.), вони не можуть бути належними доказами на підтвердження витрат на лікування, оскільки в них не зазначено найменування придбаного товару або ж неможливо його встановити через низьку якість копії. На підтвердження вартості проїзду, пов`язаного з лікуванням у медичних закладах, потерпілим надано копії квитків на його ім`я, з яких вбачається, що ним витрачено коштів на загальну суму 4038,28 грн., яка також підлягає відшкодуванню в якості матеріальної шкоди, завданої злочином. Вартість проїзду в іншій частині в сумі 1119,38 грн. відшкодуванню на користь потерпілого не підлягає, оскільки надані ОСОБА_5 проїзні квитки видані на ім`я іншої особи, а доказів тому, що такі витрати були понесені саме потерпілим у зв`язку із його супроводом іншою особою до медичного закладу суду не надано.

Тому суд дійшов висновку про те, що потерпілим доведено належними доказами понесені ним витрати на лікування та витрати, пов`язані з лікуванням, на загальну суму 34490,83 грн.

Судом встановлено, що обвинуваченою ОСОБА_7 було сплачено на користь потерпілого ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 15000 грн., тому з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_5 в якості завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди підлягає стягненню 19490,83 грн. (34490,83 15000).

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_7 матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченої ОСОБА_7 , суд враховує, що обвинувачена вчинила злочин, яким посягнула на здоров`я потерпілого, завдавши йому тяжкі тілесні ушкодження. Внаслідок отримання таких тілесних ушкоджень потерпілий, який є молодою особою, зокрема, втратив зір на ліве око, неодноразово перебував на лікуванні, переніс декілька операцій. Очевидно, що потерпілий переніс фізичний біль, стрес, переживав за своє здоров`я, не міг вести повноцінний спосіб життя, витрачав власний час у зв`язку із зверненням за медичною допомогою, відчував незручності та душевні страждання, що змінило його звичний спосіб життя та потребувало додаткових зусиль для його влаштування. На думку суду, з урахуванням ступеню вини обвинуваченої ОСОБА_7 , характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, наслідків, що настали, понесених потерпілим моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір заподіяної потерпілому ОСОБА_5 моральної шкоди у 180000 грн. Судом встановлено, що обвинуваченою ОСОБА_7 було сплачено на користь потерпілого ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 5000 грн., тому з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_5 в якості завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди підлягає стягненню 175000 грн. (180000 5000). Відповідно позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд враховує, що обвинувачені вчинили злочин, яким посягнули на здоров`я потерпілого, завдавши йому легкі тілесні ушкодження. Очевидно, що потерпілий внаслідок таких дій обвинувачених переніс фізичний біль, стрес, відчував незручності та душевні страждання, що на певний час змінило його звичний спосіб життя. На думку суду, з урахуванням ступеню вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , характеру діяння осіб, що заподіяли шкоду, понесених потерпілим моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір заподіяної потерпілому ОСОБА_5 кожним обвинуваченим моральної шкоди у 15000 грн. Судом встановлено, що обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кожним було сплачено на користь потерпілого ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди по 5000 грн., тому з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_5 в якості завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди підлягає стягненню по 10000 грн. з кожного (15000 5000). Відповідно позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Потерпілий також просив стягнути на його користь понесені витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн., по 2000 грн. з кожного обвинуваченого. За змістом п.1 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Порядок відшкодування витрат на правову допомогу передбачений положеннями ст.ст.118, 120, 124 КПК України. Вказані витрати не можуть бути включені до ціни позову та не можуть бути стягнуті з винної особи, як матеріальна шкода. Положеннями ч.1 ст.124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. На підтвердження понесених витрат на отримання правової допомоги потерпілим надано до суду наступні докази: витяг з договору про участь адвоката у кримінальному провадженні від 25.07.2023; квитанцію про сплату витрат на правову допомогу на суму 6000 грн. Упродовж судового розгляду у цьому кримінальному провадженні адвокат здійснював представництво інтересів потерпілого. За таких обставин вказані витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн. підлягають стягненню на користь потерпілого ОСОБА_5 з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , по 2000 грн. з кожного. Ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду від 12.10.2023 до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби. Строк запобіжного заходу сплив 10.12.2023. У подальшому клопотання про застосування запобіжного заходу не заявлено, підстав для його обрання немає. Витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз відсутні. Ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.08.2023 у справі № 539/3139/23 був накладений арешт на: вилучені 17.08.2023 на підставі ухвали слідчого судді під час проведення обшуку у ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 футболку «Zara» бежевого кольору, футболку «Ariadna» білого кольору, шорти синього кольору та шльопанці «G/Galosha» білого кольору належні ОСОБА_7 ; вилучені 17.08.2023 на підставі ухвали слідчого судді під час проведення обшуку у ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 шорти червоного кольору, футболку білого кольору та шльопанці належні ОСОБА_8 , шляхом накладення заборони володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном. У зв`язку з тим, що в подальшому застосуванні арешту вказаного майна відпала необхідність, суд вважає за доцільне відповідно до ст. 174 КПК України скасувати накладений арешт. Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 129, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком - 2(два) роки, поклавши на неї наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт. Визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на відшкодування матеріальної шкоди 19490 (дев`ятнадцять тисяч чотириста дев`яносто) гривень 83 (вісімдесят три) копійки та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 175000 (сто сімдесят п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 10000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 10000 (десять тисяч) гривень.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог. Стягнути з ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на правову допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на правову допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на правову допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.08.2023 у справі № 539/3139/23 на: вилучені 17.08.2023 на підставі ухвали слідчого судді під час проведення обшуку у ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 футболку «Zara» бежевого кольору, футболку «Ariadna» білого кольору, шорти синього кольору та шльопанці «G/Galosha» білого кольору належні ОСОБА_7 ; вилучені 17.08.2023 на підставі ухвали слідчого судді під час проведення обшуку у ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 шорти червоного кольору, футболку білого кольору та шльопанці належні ОСОБА_8 .

Речові докази:

- шорти червоного кольору, футболку білого кольору та шльопанці, належні ОСОБА_8 , які зберігаються в камері речових доказів Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області, повернути ОСОБА_8 ;

- футболку «Zara» бежевого кольору, футболку «Ariadna» білого кольору, шорти синього кольору та шльопанці «G/Galosha» білого кольору, належні ОСОБА_7 , які зберігаються в камері речових доказів Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області, повернути ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1