Справа № 132/1050/25
Провадження №1-кп/132/353/25
Вирок

Іменем України

14 квітня 2025 року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_7.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 18 березня 2025 року, за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Глинськ Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, розлученого, непрацевлаштованого, не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 - злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дітей за наступних обставин. Так, відповідно до судового наказу Калинівського районного суду Вінницької області від 26 лютого 2020 року у справі №132/708/20 (номер провадження 2-н/132/20/20), ОСОБА_1 зобов`язаний щомісячно сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі половини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із 25 лютого 2020 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі цього судового наказу, державним виконавцем Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) ОСОБА_8. від 15 травня 2020 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1, з його примусового виконання. Однак, ОСОБА_1 маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), достовірно знаючи про необхідність їх сплати, та будучи обізнаним і попередженим в письмовій формі про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, у період часу з 15 травня 2020 року по 30 червня 2020 року, з 01 січня 2021 року по 30 червня 2021 року, з 01 грудня 2021 року по 31 травня 2022 року, з 01 серпня 2022 року по 30 вересня 2022 року, з 01 листопада 2022 року по 01 березня 2023 року, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, на роботу не влаштувався та на облік до Калинівського відділу Хмільницької філії Вінницького обласного центру зайнятості в якості безробітного не став, грошові кошти (аліменти) на утримання дітей не сплачував, будь-якої іншої допомоги не надавав, тобто добровільно судове рішення не виконував, чим злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). Постановою судді Калинівського районного суду Вінницької області Аліменко Ю.О. від 06 лютого 2023 року у справі № 132/47/23 (номер провадження 3/132/202/23), ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП (несплата аліментів), та накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно-корисливих робіт строком на 120 годин. Відбувши даний вид адміністративного стягнення у період з 02 березня 2023 року по 22 березня 2023 року, ОСОБА_1 продовжуючи свої умисні дії спрямовані на злісне ухилення від сплати аліментів, у період часу з 23 березня 2023 року по 10 квітня 2023 року, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, на роботу не влаштувався та на облік до Калинівського відділу Хмільницької філії Вінницького обласного центру зайнятості в якості безробітного не став, грошові кошти (аліменти) на утримання дітей не сплачував, будь-якої іншої допомоги не надавав, тобто добровільно судове рішення не виконував, чим злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). Вподальшому, ОСОБА_1 працевлаштувавшись 11 квітня 2023 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Леон-Ш» на посаду машиніста навантажувальної машини, з метою умисного ухилення від сплати аліментів, не повідомив роботодавця про наявність судового наказу та свій обов`язок сплачувати аліменти, а також не надав інформацію про своє працевлаштування державному виконавцю Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), внаслідок чого, отримав та використав на власні потреби заробітну плату в загальній сумі 85877грн.40коп., не сплативши при цьому із даного доходу встановлену судом частку (аліменти). Постановою судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_7. від 12 вересня 2023 року у справі №132/2167/23 (номер провадження 3/132/1138/23), ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.183-1 КУпАП (несплата аліментів), та накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно-корисливих робіт строком на 240 годин. Відбувши даний вид адміністративного стягнення у період з 21 листопада 2023 року по 29 грудня 2023 року, ОСОБА_1 продовжуючи свої умисні дії спрямовані на злісне ухилення від сплати аліментів, у період часу з 01 січня 2024 року по 30 вересня 2024 року, з 01 листопада 2024 року по 01 квітня 2025 року, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, на роботу не влаштувався та на облік до Калинівського відділу Хмільницької філії Вінницького обласного центру зайнятості в якості безробітного не став, грошові кошти (аліменти) на утримання дітей не сплачував, будь-якої іншої допомоги не надавав, тобто добровільно судове рішення не виконував, чим злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). Внаслідок умисних дій ОСОБА_1 , спрямованих на злісне ухилення ним від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), станом на 01 квітня 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 268325грн.81коп., що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Частиною першою статті 302 КПК України передбачено, що встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Як свідчать матеріали кримінального провадження № 0000025 від 18 березня 2025 року, під час досудового розслідування, ОСОБА_1 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпіла ОСОБА_3 не заперечує проти такого розгляду, у зв`язку із чим, прокурором у порядку, передбаченому частиною першою статті 302 КПК України, надісланий до суду обвинувальний акт, в якому викладене клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

На підтвердження даних обставин, до обвинувального акта в передбаченому законом порядку додані:

заяву потерпілої особи щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні;

заяву підозрюваного, складену в присутності захисника, щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні;

матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Відповідно до частини другої статті 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно частини третьої статті 381 КПК України, спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_1 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпіла ОСОБА_3 не заперечує проти такого розгляду, беручи до уваги, що прокурором надісланий до суду обвинувальний акт, в якому викладене клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає можливим розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

За положеннями частин першої, другої статті 382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. Вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.164 КК України, тобто у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), повністю доведена.

Положення частини 2 статті 50 КК України встановлюють, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до змісту статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_1 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень статті 12 КК України, віднесене до кримінального проступку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000025 від 18 березня 2025 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Глинськ Калинівського району Вінницької області, є громадянином України, має базову загальну середню освіту, розлучений, непрацевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей персонально-довідкового обліку, отриманих з Єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України про притягнення осіб до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України від 19.03.2025 року, ОСОБА_1 в силу вимог статті 89 КК України, є особою, яка не має судимостей.

За довідкою-характеристикою, виданою 26.03.2025 року виконавчим комітетом Калинівської міської ради Вінницької області, матеріалами компрометуючого характеру відносно ОСОБА_1 міська рада не володіє.

Як слідує з консультативних висновків спеціалістів, складених 24.03.2025 року Комунальним підприємством «Калинівська центральна районна лікарня» Калинівської міської ради, ОСОБА_1 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_1 , не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_1 , є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Санкція частини 1 статті 164 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від вісімдесяти до ста двадцяти годин або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у постанові від 19.03.2020 року по справі №290/932/19 зазначив, що призначення покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, означає, що суд має виходити із санкції тієї статті, за якою кваліфіковано вчинений злочин. У санкції такої статті (частини чи пункту статті) визначається один чи кілька основних видів покарання і, як правило, його межі. Всі санкції статей КК України є альтернативними або відносно визначеними. У них передбачено кілька основних, різних за своєю суворістю покарань. Суд, виходячи з принципу справедливості покарання, має застосувати більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише тоді, коли менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження нею нових злочинів.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеру діяння, відсутністю пом`якшуючих обставин, та наявністю обтяжуючої обставини, беручи до уваги особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_1 покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вищевказане кримінальне правопорушення, а саме у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки, оскільки дане покарання на думку суду, відповідатиме вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, є відповідним вчиненому кримінальному правопорушенню, а також за своїм видом та розміром - необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Визначаючи даний вид покарання, суд приймає до уваги наступний факт, що ОСОБА_1 злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини (аліментів) протягом досить тривалого часу, в результаті чого виникла заборгованість із їх сплати на загальну суму 268325грн.81коп., що вказує на грубе нехтування ОСОБА_1 своїми батьківськими обов`язками, який будь-яких дій, направлених на сплату коштів на утримання неповнолітніх дітей, та погашення виниклої заборгованості зі сплати аліментів не вживав та не вживає до теперішнього часу, що істотно негативно впливає на законні права та інтереси дітей щодо достатнього рівня матеріального забезпечення їх життєво важливих потреб, а тому, на переконання суду, ОСОБА_1 так і не усвідомив та не засудив вчинені ним протиправні дії, що свідчить про те, що в його свідомості не змінилися ціннісні орієнтири, та не усунулися ті її негативні риси, які призвели до вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим, покарання у виді громадських робіт буде неефективним та недостатнім для його виправлення.

Згідно частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Речові докази, вилучені в ході розслідування кримінального провадження, а саме судовий наказ Калинівського районного суду Вінницької області від 26 лютого 2020 року у справі № 132/708/20 (номер провадження 2-н/132/20/20) /постанова начальника СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Салтановського В.М. від 25.03.2025 року/; довідки-розрахунки заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, видані Калинівським відділом державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) /постанова начальника СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Салтановського В.М. від 01.04.2025 року/, після набуття вироком законної сили, необхідно залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого в рамках кримінального провадження, як в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи, не застосовувався.

Цивільний позов потерпілою особою не заявлявся.

Керуючись ст.ст.302, 368, 370, 374, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п.1, 2, 3 ч.2, п.4 ч.3 ст.59-1 КК України, покласти на ОСОБА_1 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_1 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, вилучені в ході розслідування кримінального провадження, а саме судовий наказ Калинівського районного суду Вінницької області від 26 лютого 2020 року у справі № 132/708/20 (номер провадження 2-н/132/20/20) /постанова начальника СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Салтановського В.М. від 25.03.2025 року/; довідки-розрахунки заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, видані Калинівським відділом державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) /постанова начальника СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Салтановського В.М. від 01.04.2025 року/, після набуття вироком законної сили, залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо вирок було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя