Номер провадження: 11-сс/813/98/25
Справа № 505/167/21 1-кс/947/4686/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.12.2024 року про задоволення скарги захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_11 на повідомлення про підозру відносно ОСОБА_11 у кримінальному провадженні №0000329 від 31.12.2020 року,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено скаргу адвоката ОСОБА_7 та скасовано повідомлення про підозру відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України у кримінальному провадженні №0000329 від 31.12.2020 року.

Задовольняючи скаргу адвоката на повідомлення про підозру, слідчий суддя зазначив, що слідчим не дотримано встановленого ст.278, ч.2 ст.135 КПК України порядку вручення повідомлення про підозру ОСОБА_11 , оскільки остання станом на 19.02.2021 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_11 станом на 19.02.2021 року не мала зареєстрованого місця проживання і органом досудового розслідування вживалися заходи щодо встановлення місце її проживання, або остання проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальненні доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги сторони захисту.

В обгрунтування апеляційної скарги з доповненнями зазначає, що письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, стосовно ОСОБА_11 складено 19.02.2021 та цього ж дня вручено її матері ОСОБА_12 , про що свідчить відповідна розписка у підозрі.

Окрім того, повідомлення про підозру надіслано рекомендованим листом «Укрпоштою» 19.02.2021 за місцем реєстрації станом на 30.12.2020 ОСОБА_11 , - АДРЕСА_3 та за місцем подальшої зміненої адреси реєстрації: АДРЕСА_1 . Однак,вказані листи повернуто адресату у зв`язку із неможливістю вручення. Проживання та реєстрацію підозрюваної за наведеними адресами також підтверджено її захисником у судовому засіданні.

Факт обізнаності ОСОБА_11 про підозру у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та набуття нею статусу підозрюваної додатково підтверджується поведінкою останньої та тим, що вона використовує надані їй ст. 42 КПК України права, зокрема, залучила для здійснення захисту своїх інтересів захисника.

Крім того, прокурор зазначає, що питання законності повідомлення ОСОБА_11 про підозру за ч. 2 ст. 146 КК України також вивчалось слідчим суддею Котовського міськрайонного суду Одеської області, та Одеським апеляційним судом під час обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (заочно).

Під час судового контролю, апеляційний суд повторно погодився з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України є обґрунтованою, та зазначив перелік доказів щодо обґрунтованості підозри. Апеляційний суд погодився з думкою слідчого судді, який врахував те, що на момент вручення повідомлення про підозру ОСОБА_11 була відсутня за місцем реєстрації та постійного проживання, а органу досудового розслідування не представилось можливим встановити інше фактичне місце знаходження останньої, в зв`язку з чим 18.03.2021 підозрювану ОСОБА_11 оголошено в розшук.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; потерпілу ОСОБА_8 та її представника, які підтримали позицію прокурора, думку захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційним судом встановлені наступні обставини кримінального провадження.

В провадженні СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000329 за ч.2 ст.146 КК України та досудовим розслідуванням встановлено, що 30.12.2020 року приблизно о 05.00 годині, з метою реалізації своїх злочинних намірів, ОСОБА_11 , перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_4 , усвідомлюючи протиправність та карність своїх дій, враховуючи ранній час доби під час якого вона не може бути викрита сторонніми особами, володіючи відповідними педагогічними навиками у спілкуванні з дітьми та спеціальними знаннями у галузі дитячої психології, а саме враховуючи малолітній вік ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу якого вона має недостатнє критичне мислення і можливість оцінити, що таке добре, а що таке погане, залежність виживання і розвитку від дорослого, свідомо використовуючи свій вплив та авторитет на потерпілу як бабуся, тобто залежність морального, економічного та фізичного характеру, відсутності сил та можливості протистояти насильству, уразливість психіки малолітніх своєї малолітньої онуки ОСОБА_13 , з метою налагодження з нею особистих відносин та одноособового виховання, усвідомлюючи малолітній вік дитини, а також те, що вона не має права обмежувати волю іншої особи, скориставшись безпорадним станом малолітньої, яка, будучи введена нею в оману не могла належним чином оцінювати всі обставини та чинити опір, помістила останню до салону автомобіля «DACIA - Sandero» н/з НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності та яким ОСОБА_11 безпосередньо керує, направилася з м. Балта Одеської області у невстановленому досудовому розслідуванні напрямку, місце знаходження якої не відоме, тим самим, обмеживши свободу пересування малолітньої ОСОБА_13 , здійснила її викрадення.

19.02.2021 р. слідчим складено повідомлення про підозру ОСОБА_11 .

В подальшому, 05.07.2023 року, захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на повідомлення слідчого про підозру. Вважав, що вказане повідомлення про підозру незаконним, необґрунтованим прийнятим з істотним порушенням норм процесуального законодавства та таким, що підлягає скасування у зв`язку з недотриманням встановлених вимог до письмового повідомлення про підозру та його невідповідності обставинам, встановленим по кримінальному провадженню.

Апеляційний суд визнає хибними висновки слідчого судді про те, що слідчим не дотримано встановленого ст.278, ч.2 ст.135 КПК України порядку вручення повідомлення про підозру ОСОБА_11 , з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 276 КПК повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється у таких випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених КПК запобіжних заходів; наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст.ст. 276-278 КПК, у відповідності до положень п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК, є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Кримінальним процесуальним законом не визначений конкретний перелік підстав для скасування повідомлення про підозру.

Однак, системний аналіз положень статей 276278 КПК свідчить про те, що можна виділити три види підстав для скасування повідомлення про підозру:

1. Неналежний суб`єкт складення та вручення повідомлення про підозру, а саме: повідомлення про підозру складено слідчим, дізнавачем, однак немає відмітки про погодження прокурором (дане повідомлення про підозру є недійсним з моменту його здійснення); зміст повідомлення не містить дату його складання, підпис слідчого, дізнавача або прокурора, який здійснив повідомлення про підозру, або в повідомленні не зазначені права підозрюваного; підозра вручена не уповноваженою особою;

2. Порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру

3. Необґрунтованість підозри, а саме: повідомлення про підозру не відповідає вимогам ст. 277 КПК, не містить правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статей (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу крім порушення вимог КПК України є грубим порушенням права на захист.

Згідно матеріалів справи, 19.02.2021 о 17 год. 06 хв. ОСОБА_12 , яка є матірю ОСОБА_11 було вручено повідомлення про підозру ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

Водночас, вручити повідомлення про підозру особисто ОСОБА_11 у день його складання, а саме 19.02.2021 року, не виявилося за можливе, оскільки місце її перебування слідчому було невідоме.

Відповідно ч.2 ст.135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 15.02.2021 року, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01.09.1999 року по 01.02.2021 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Вибула до нового місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа Управління обліку та моніторингу інформації при реєстрації місця проживання Центрального міжрегіонального управління ДМС у м.Києві та Київській області, ОСОБА_11 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.02.2021 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 26.11.2021 року ОСОБА_11 по повідомленню про зняття з реєстрації з місця проживання знята з реєстрації до Чернігівської області.

Також, повідомлення про підозру надіслано рекомендованим листом «Укрпоштою» 19.02.2021 за місцем реєстрації станом на 30.12.2020 ОСОБА_11 - АДРЕСА_3 та за місцем подальшої зміненої адреси реєстрації: АДРЕСА_1 . Однак, вказані листи повернуті адресату у зв`язку із неможливістю вручення (Т. 2 а.п. 44-45).

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованою критичну оцінку слідчим суддею відправлення повідомлення про підозру ОСОБА_11 поштою на адресу: АДРЕСА_1 , із посиланням на те, що таке повідомлення було відправлено вже після вручення повідомлення про підозру матері ОСОБА_11 ОСОБА_12 .

Згідно з ч.3 ст.135 КПК України, повістки або інші процесуальні документи вважаються врученими, якщо вони були відправлені за останнім відомим місцем проживання або реєстрації особи.

У цьому випадку відправлення повідомлення поштою за офіційно зареєстрованою адресою ОСОБА_11 ( АДРЕСА_1 ) відповідає вимогам КПК. Слідчий діяв відповідно до правил повідомлення особи про підозру, і цей спосіб не можна вважати порушенням.

Також, є необґрунтованим висновок слідчого судді про те, що будь яких належних та допустимих доказів того, що слідчим та/або прокурором 19.02.2021 року вживалися заходи щодо повідомлення ОСОБА_11 про підозру саме за адресою: АДРЕСА_1 , слідчому судді стороною обвинувачення не надано, з огляду на те, що матеріали кримінального провадження містять письмові докази, які демонструють об`єктивну неможливість вручення підозри безпосередньо за вказаними адресами. Дії слідчого та прокурора щодо повідомлення про підозру ОСОБА_11 були обґрунтованими і відповідали вимогам процесуального закону та надані докази підтверджують неможливість встановлення місцезнаходження підозрюваної. За таких обставин органи досудового розслідування виконали свої обов`язки належним чином, і їхні дії не можуть бути визнані порушенням.

Висновок слідчого судді, що оскільки ОСОБА_11 не проживала разом із своєю матір`ю ОСОБА_12 , то вручення повідомлення про підозру матері не відповідає вимогам ст.135 КПК України, апеляційний суд вважає помилковим, з огляду на таке.

Так, згідно з ч.1, 2 ст.135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Таким чином, вручення повідомлення про підозру матері підозрюваної як дорослому члену сім`ї, є законним і відповідаєвимогам КПК, оскільки в даному випадку обов`язковість спільного проживання ОСОБА_12 із ОСОБА_11 не вимагається, так як ці вимоги КПК застосовуються до інших осіб, а не дорослих членів сім`ї.

При цьому, слід врахувати наявність сумнівів щодо фактичного місця перебування підозрюваної, а тому орган досудового розслідування обрав найбільш ймовірний спосіб повідомлення, враховуючи обставини, а також слідчий діяв у межах процесуальних норм, оскільки адреса матері підозрюваної (Балтський район, с. Ракулове, вул. Колгоспна, №5) була відомою і відповідала офіційним даним.

З огляду на встановлені обставини, висновок слідчого судді про неналежний спосіб вручення повідомлення матері ОСОБА_11 під

розписку є хибним. Слідчий діяв відповідно до норм КПК України, з урахуванням того, що ОСОБА_11 тимчасово відсутня за місцем проживання, що не оспорюється стороною захисту. Тому, слідчий правомірно вручив повідомлення про підозру дорослому члену сім`ї ОСОБА_11 , а саме її матері.

При цьому, посилання захисника на те, що оскільки в постанові про призначення групи прокурорів від 12.02.2021 року вказаний інший номер кримінального провадження, тому повідомлення про підозру затверджено не уповноваженою особою, є необгрунтованими, з огляду на наступне.

Так, дослідженням змісту постанови про призначення групи прокурорів від 12.02.2021 року (Т. 1 а.п. 79, Т. 3 а.п. 24) встановлено, що помилка у номері кримінального провадження у змісті постанови про призначення групи прокурорів не впливає на її законність, оскільки в її резолютивній частині зазначений вірний номер кримінального провадження.

Водночас, КПК України встановлює, що постанова є процесуальним документом, який має відповідати певним вимогам, зокрема містити: дату і місце складання; найменування органу, що її видав; суть рішення, зокрема, чітке посилання на кримінальне провадження.

Однак згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України, невідповідності в документах, які не впливають на права, обов`язки або законні інтереси учасників кримінального провадження, не можуть бути підставою для їх скасування чи визнання недійсними, оскільки резолютивна частина постанови містить правильний номер, що дозволяє ідентифікувати, до якого саме провадження вона стосується.

Разом з тим, технічна помилка у тексті постанови не порушує прав учасників процесу, якщо вони чітко розуміють, до якого провадження відноситься постанова, у зв`язку з чим слід наголосити, що мета кримінального провадження забезпечення справедливості, а не формальний підхід до аналізу документів.

Апеляційний суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_7 про те, що підставою скасування повідомлення про підозру є закінчення строківдосудового розслідування, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження підлягає закриттю, якщо закінчився строк досудового розслідування, встановлений законом. Зокрема, це стосується ситуації, коли строк, відведений для розслідування, вичерпано, а особа тривалий час перебуває у статусі підозрюваної без обґрунтованих процесуальних дій з боку слідства чи прокурора.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що порушення строків досудового розслідування є підставою для закриття кримінального провадження, але не є підставою для скасування повідомлення про підозру.

При цьому, вимога щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування не була предметом судового розгляду в суді першої інстанції, а тому і не може бути вирішене у данному провадженні.

Апеляційний суд перевіряє оскаржувану ухвалу в межах доводів апеляційної скарги прокурора та вважає, що вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду, тому скарга адвоката ОСОБА_7 на повідомлення про підозру відносно ОСОБА_11 не підлягає задоволенню.

При цьому, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а лише з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Аналіз норм Кримінального процесуального законодавства дає підстави дійти висновку про те, що КПК оперує поняттям доказування, яке у даному випадку втілюється у понятті «обґрунтованість підозри», а також у стандарті «достатніх підстав».

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Слід зазначити, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, при повідомлені особі про підозру при вказаних обставинах, КПК передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами в кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду обвинувачення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Крім того, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання щодо наявності в діях підозрюваної особи всіх елементів складу конкретного кримінального правопорушення, правильність кваліфікації цих дій, а також оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Враховуючи положення п.14 ч.1 ст.3 КПК, відповідно до якої повідомлення про підозру є лише початковою стадією притягнення до кримінальної відповідальності, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів у кримінальному провадженні таких же високих вимог, як під час прийняття рішення про висунення обвинувачення чи прийняття рішення судом по суті розгляду обвинувального акта.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що органом досудового розслідування дотримано порядок вручення повідомлення про підозру в даному кримінальному провадженні, а з огляду на відповідність складеної підозри вимогам ст.277 КПК, її не можна визнати незаконною та врученою всупереч вимогам КПК, що могло б слугувати підставою для її скасування.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені в апеляційній скарзі доводи прокурора, щодо недотримання слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону є обґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 на повідомлення про підозру слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 32, 303, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_14 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси 10.12.2024 року про задоволення скарги адвоката ОСОБА_7 на повідомлення про підозру відносно ОСОБА_11 у кримінальному провадженні №0000329 від 31.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 на повідомлення про підозру ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України у кримінальному провадженні №0000329 від 31.12.2020 року залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4