Справа №295/2277/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000165 від 12.08.2021 про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городище Черняхівського району Житомирської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2021 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 , будучи головним сержантом 1-ї патрульної роти військової частини НОМЕР_1 , 09.08.2021, близько 16 год, більш точний час досудовим слідством не встановлено, в порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 29, 30, 37, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи військовою службовою особою, являючись прямим начальником за службою відносно солдата ОСОБА_6 , а також старшим останнього за військовим званням, перебуваючи в кабінеті № 13, який знаходиться на другому поверсі приміщення першої патрульної роти військової частини НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на застосування насильства щодо підлеглого військовослужбовця, діючи з прямим умислом, з метою приниження його особистої честі і гідності, спричинення фізичного болю і моральних страждань та демонстрації своєї уявної переваги, будучи невдоволеним тим, що солдат ОСОБА_6 , під час розмови, заперечив факт вживання ним спільно із солдатом ОСОБА_10 наркотичних речовин, застосував насильство щодо свого підлеглого солдата ОСОБА_6 , наніс йому один удар кулаком правої руки у праве плече, один удар кулаком лівої руки у ліве плече та три удари долонями правої та лівої рук по обличчі.

В подальшому, 09.08.2021 близько 17 год, більш точний час досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_8 , будучи головним сержантом 1-ї патрульної роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 29, 30, 37, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи військовою службовою особою, являючись прямим начальником за службою відносно солдата ОСОБА_6 , а також старшим останнього за військовим званням, перебуваючи у кабінеті №1, який знаходиться на першому поверсі приміщення першої патрульної роти військової частини НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на застосування насильства щодо підлеглого військовослужбовця, діючи з прямим умислом, з метою приниження його особистої честі і гідності, спричинення фізичного болю і моральних страждань та демонстрації своєї уявної переваги, будучи невдоволеним тим, що солдат ОСОБА_6 , під час розмови, яка відбувалась в присутності солдатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , заперечив факт вживання ним спільно із солдатом ОСОБА_10 наркотичних речовин, застосував насильство щодо свого підлеглого солдата ОСОБА_6 , а саме наніс йому три удари кулаком правої руки в область ребер з лівої сторони та селезінки, два удари кулаком лівої руки в області ребер з правої сторони, один удар кулаком правої руки, один удар кулаком лівої руки в область грудної клітини, один удар долонею правої руки в область лівої щоки обличчя, один удар долонею лівої руки в область правої щоки обличчя, два удари кулаком правої руки в живіт з лівої сторони в районні селезінки, один удар кулаком лівої руки в область живота з правої сторони, два удари правою ногою по тілу в районі лівої нирки, один удар кулаком правої руки в область грудної клітини.

Своїми умисними діями головний сержант ОСОБА_8 спричинив солдату ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а саме закриту травму живота у вигляді розриву селезінки, що ускладнилась внутрішньочеревною кровотечею та геморагічним шоком III ступеню, які відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

У судовому засіданні обвинувачений надав показання, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення в час, місці та за обставин, зазначених у обвинуваченні, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. Щиро розкаявся. Свою вину визнав повністю. Також обвинувачений надавав показання, що застосував насильство щодо підлеглого, яке спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах особливого періоду. Добровільно відшкодував завдані збитки потерпілому. Просив суворо не карати. Крім того, зазначив, що неодноразово просив вибачення у потерпілого, який його пробачив. Шкодує про вчинене. Не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпілий просив суд не позбавляти волі обвинуваченого, якого він пробачив. Будь яких претензій до обвинуваченого не має, який більше користі принесе державі перебуваючи в ЗСУ, а не в місцях позбавлення волі. Заявлений позов залишити без розгляду.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 426-1 КК України, як застосування військовою службовою особою насильства щодо підлеглого, яке спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст. 66 КК України є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку. Крім того, суд відповідно ч. 2 ст. 66 КК України визнає такими обставинами що пом`якшють покарання обвинуваченого як участь у відсічі збройної агресії рф та позитавно характеризується за місцем проходження військової служби.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на наркологічному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, шкодує про вчинене, одружений, має на утриманні малолітню дитину, дружина не працює та доглядає спільну доньку, нагороджений грамотами, подякою та грошовими преміями згідно службової картки, звернення командування та особавого складу в/ч НОМЕР_2 про те, що ОСОБА_8 більше користі для обороноздатності держави принесе не в умовах ізоляції від суспільства будучи досвідченим військовослужбовцкм, виконував та виконує завдання на сході України, нагороджений відзнакою Президента України "За оборону України", а також, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначає обвинуваченому міру покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75, 76 КК України, оскільки вважає, що саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди слід залишити без розгляду.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно ОСОБА_8 не накладався.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України та призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, якщо останній протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки, відповідно до ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації.

Позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1