ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1437/25 Справа № 215/4258/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000542 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, ОСОБА_7 11.06.2024 о 18:21 год., перебуваючи поблизу будинку 5 по вулиці Самотічна в Тернівського району, м. Кривого Рогу, побачив автомобіль марки «Peugeot» моделі «508», д/н НОМЕР_1 , білого кольору, який перебував у тимчасовому користуванні ОСОБА_8 , що стояв поблизу будинку 5 по вулиці Самотічна, центральний замок якого при зачиненні не спрацював, та у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення речей, які знаходились в салоні вищевказаного автомобіля.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_7 , діючи повторно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи скрутне матеріальне становище громадян в країні в період дії воєнного стану, підійшов до даного автомобіля та впевнившись, що в салоні автомобіля нікого не має, а також скориставшись відсутністю сторонніх осіб поблизу, які могли б бачити його дії, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, за допомогою фізичної сили рук, відчинив передні пасажирські двері автомобіля, які були не зачинені на замок, тим самим забезпечив собі доступ до салону автомобіля, проник до нього та почав оглядати, підшукуючи об`єкти свого злочинного посягання.

Так, ОСОБА_7 побачив на передньому пасажирському сидінні автомобілю акумуляторний дриль-шуруповерт марки «Дніпро М» моделі СD 200ТН, чорно-жовтого кольору, який знаходився у кейсі чорно-жовтого кольору та в якому знаходилась додаткова акумуляторна батарея марки «Дніпро М» моделі ВР-240 4 Ач, чорно-жовтого кольору, які належать потерпілому ОСОБА_8 та які визначив об`єктами свого злочинного посягання.

Після цього, ОСОБА_7 , не зупиняючись на досягнутому, почав оглядати далі салон автомобіля та побачив на передньому пасажирському сидінні банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , особистий рахунок НОМЕР_3 та розуміючи те, що на вказаній банківській картці можуть знаходитись грошові кошти, якими у подальшому можна заволодіти шляхом безготівкового розрахунку за товари, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, також забрав її собі, визнавши об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_7 , утримуючи при собі вищевказані речі та документи, зник з місця вчинення злочину, розпорядившись ними у подальшому на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 , спричинив потерпілому ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на загальну суму 3334, 67 грн.

Крім цього, ОСОБА_7 12.06.2024 о 16.20 годині, знаходячись в салоні автомобіля марки «ЗАЗ» моделі «Sens» з державним номером « НОМЕР_4 », чорного кольору, який перебував у тимчасовому користуванні у ОСОБА_9 , що стояв припаркований з правої фасадної сторони вищевказаного магазину «Варус», що розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Героїв Маріуполя, 44А, та куди ОСОБА_7 , раніше незаконно проник з метою вчинення крадіжки особистих речей ОСОБА_9 , побачив на задньому сидінні, банківську картку АТ КБ «Приватбанк», номер картки - № НОМЕР_5 , особистий рахунок - НОМЕР_6 - інші реквізити якої не встановлені.

Так, будучи у вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_7 , побачивши вказану банківську картку, що належать потерпілому ОСОБА_9 , та яка відповідно до ст. 1 Закону України "Про інформацію", пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ч. 4 ст. 51 Закону України "Про банки та банківську діяльність", примітки до ст. 358 КК України є офіційним документом, оскільки містять зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видані повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містять передбачені законом реквізити, ОСОБА_7 , розуміючи те, що на вказаній банківській картці можуть знаходитись грошові кошти, якими у подальшому можна заволодіти шляхом безготівкового розрахунку за товари, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, забрав собі зазначену банківську картку обернувши її у своє користування, чим позбавив потерпілого ОСОБА_9 , можливості використовувати зазначену картку за призначенням, тобто умисно викрав вказаний офіційний документ.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Не погоджується з розміром матеріальної шкоди, спричиненої його діями. Вважає, що експертом невірно визначено вартість викраденого ним шуруповерта та акумуляторної батареї, що потягло невірну кваліфікацію його дій та призначення, в свою чергу, несправедливого покарання. Зазначає, що суд першої інстанції не досліджував висновок експерта, не надав йому можливості заперечувати проти цього висновку та не ставив йому окремого запитання чи згоден він з висновком експерта.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, судова колегія доходить наступного.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що підстави для скасування чи зміни вироку відсутні, оскільки судом першої інстанції при його винесенні були дотримані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчинені за обставин, викладених в обвинувальному акті.

У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.

Як убачається з матеріалів справи, розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України в суді першої інстанції відбувався в порядку ч. 3 ст. 349 КПК.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини обвинувачення у крадіжці майна та офіційних документів потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та не оспорював обставини викладені у обвинувальному акті.

Перевіркою матеріалів провадження, зокрема журналу та технічного запису судового засідання від 27 листопада 2024 року, встановлено, що у судовому засіданні прокурором було оголошено обставини провадження, які відповідають обвинувальному акту.

Заслухавши прокурора, суд з`ясував, чи дійсно ОСОБА_7 розуміє правильно зміст зазначених в ньому обставин, а також роз`яснив обвинуваченому наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому, обвинувачений визнав зазначені прокурором обставини, свою вину та проти застосування зазначеної процедури судового розгляду не заперечував.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином виконав вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, а саме з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, суд не встановив сумнівів в добровільності його позиції, а також роз`яснив учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що висновок судово-товарознавчої експертизи № 2222 від 18.06.2024 року, яким встановлено ринкову вартість, з урахуванням зносу, дриль-шуруповерту та акумуляторної батареї ОСОБА_7 не оспорював під час розгляду справи, апеляційний суд приходить до висновку, що обвинувачений був згоден з встановленою висновком вартістю викраденого майна, а тому вирок не може бути ним оскаржений з цих підстав.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не надав йому можливості заперечувати проти висновку судово-товарознавчої експертизи № 2222 та не ставив йому окремого запитання чи згоден він з висновком експерта на увагу не заслуговують, оскільки ОСОБА_7 не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті.

У відповідності зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, покарання повинне бути призначене необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також попередження здійснення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції врахував усі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, тому покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення, відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, у зв`язку із чим підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2025 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді: