Справа № 334/1390/23
Провадження № 1-в/191/841/24
У Х В А Л А

іменем України

06 березня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення від призначеного судом покарання відносно засудженого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення від призначеного судом покарання відносно засудженого ОСОБА_4 .

Від представника державної установи та засудженого надійшли заяви про розгляд клопотання без їхньої участі.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали долучені до клопотання, вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15.04.2024 року ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, 15.11.2022 року (сума завданої майнової шкоди становила 914 грн. 34 коп.), 26.11.2022 р. (сума завданої майнової шкоди становила 864 грн. 16 коп.) до 5 років позбавлення волі. За вчинення 18.07.2023 р. кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.309 КК України до 2 року позбавленні волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання визначено у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та призначеним попереднім вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21.08.2023 року.

Вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21.08.2023 року з урахуванням Вироку Запорізького апеляційного суду від 25.01.2024 року, ОСОБА_4 було засуджено за вчинення 19.01.2023 року (сума завданої майнової шкоди становить 449,00 грн.) кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі.

Початок строку покарання засудженого ОСОБА_4 - 10.03.2024 року, а кінець строку покарання - 10.09.2029 року.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно із п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 р., встановлено, що дії щодо чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (до 2481,00 грн. у 2022 році, до 2684,00 у 2023 році) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України (в ред. ЗУ № 3886-ІХ від 18.07.2024 року) особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого 19.01.2023 року ОСОБА_4 діяння за ч.4 ст.185 КК України, відповідно до положень ЗУ №3886-ІХ від 18.07.2024 року, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для його негайного звільнення від призначеного покарання вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21.08.2023 року з урахуванням Вироку Запорізького апеляційного суду від 25.01.2024 року. А також, у зв`язку із декриміналізацією вчинених 15.11.2022 року, 26.11.2022 року ОСОБА_4 діянь за ч.4 ст.185 КК України, відповідно до положень ЗУ №3886-ІХ від 18.07.2024 року, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для його негайного звільнення від призначеного покарання, в частині цих діянь, вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2024 року.

Однак, враховуючи те, що ОСОБА_4 не підлягає звільненню від покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2024 року за вчинення кримінального правопорушення ч.2 ст.309 КК України, то він має продовжувати відбувати покарання за вказаним вироком у вигляді 2 років позбавлення волі.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст.74 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити частково клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення від призначеного судом покарання відносно засудженого ОСОБА_4 .

Негайно звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначених покарань, у зв`язку з усуненням законом караності діянь, за які він був засуджений, вироками:

-Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21.08.2023 року за ч.4 ст.185 КК України, з урахуванням вироку Запорізького апеляційного суду від 25.01.2024 року;

-Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2024 року за ч.4 ст.185 КК України.

Вважати засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що відбуває покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2024 року за ч.2 ст.309 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Копію ухвали направити до Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1