Справа № 442/330/25
Провадження № 1-кп/442/137/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № №0000085 від 14.08.2024 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ластівки Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 254 КК України,

учасники справи:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

Судом визнано доведеним, що 27.05.2021 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до Східницької селищної ради Львівської області для отримання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0.2621 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована у Східницькій територіальній громаді, Дрогобицького районуЛьвівської області. Згідно рішення XVI сесії восьмого демократичного скликання Східницької селищної ради Львівської області №632 від 30 грудня 2021 року ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Однак, у період часу з05 березня 2022 року по 08 березня 2022 року, ОСОБА_3 , діючи в супереч вимогам ст. 164 Земельного кодексу України, ст. 35 Закону України "Про охорону земель" та ст.ст. 202, 51 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", достовірно знаючи про вид цільового призначення земельної ділянки площею 0.2621 га з кадастровим номер: :01:011:0045 яка розташована у Східницькій територіальній громаді, Дрогобицького району Львівської області, без наявності відповідних дозвільних документів та без проведення зміни цільового призначення вказаної земельної ділянки, умисно вчинив безгосподарське її використання, що спричинило її виведення з сільськогосподарського обороту, за наступних обставин.

Так, відповідно до статті 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково- дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

За положеннями ч.ч. 1, 2, 3 ст. 168 Земельного кодексу України, ґрунти земельних ділянок є об`єктом особливої охорони. Власники землі ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, при здійсненні діяльності, пов`язаної з порушенням поверхневого шару ґрунту, власники земельних ділянок та землекористувачі повинні здійснювати зняття, складування, зберігання поверхневого шару ґрунту та нанесення його на ділянку, з якої він був знятий (рекультивація), або на іншу земельну ділянку для підвищення її продуктивності та інших якостей.

При цьому, п. 3 ст. 20 Земельного кодексу України передбачено, що зміна цільового призначення земельної ділянки, належної особі на праві приватної власності, в межах населеного пункту відбувається виключно на підставі рішення сільської, селищної чи міської ради, за ініціативи власника земельної ділянки з обов`язковим виготовленням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, з обов`язковим погодженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідності до вимог ст. 186-1 Земельного кодексу України.

Разом з тим, ОСОБА_3 , нехтуючи вищевказаними вимогами земельного законодавства, у період часу з 05 березня 2022 року по 08 березня 2022 року, діючи умисно, проявивши безгосподарність при використанні земельної ділянки категорії земель: землі сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, площею 0.2621 га, кадастровий номер: :01:011:0045 яка розташована у Східницькій територіальній громаді, Дрогобицького району Львівської області, не ініціював питання зміни цільового призначення вказаної земельної ділянки, не маючи в наявності готового та затвердженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, без переведення в землі водного фонду, викопав на її території водний об`єкт площею 0,0736 га, без наявних для цього правових підстав та дозвільних документів, чим вивів земельну ділянку з сільськогосподарського обороту.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив безгосподарське використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, кадастровий номер: :01:011:0045, що спричинило виведення земельної ділянки площею 0,0736 га з сільськогосподарського обороту, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 254 КК України.

ОСОБА_3 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 254 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що наявні всі підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає що кримінальне провадження підлягає закриттю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 254 КК України. Такі дії згідно ст. 12 КК України відносяться до кримінального проступку.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа, яка вчинила кримінальний проступок, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею злочину минуло 3 роки.

Так, приписами ст. 285 КПК встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

Частиною 8 статті 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений звернувся з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриттям кримінального провадження №0000085 від 14.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України. У клопотанні зазначав, що обвинувачується у вчиненні кримінального проступку та з моменту його вчинення минув встановлений законом строк для притягнення його до кримінальної відповідальності, а тому, просив звільнити від кримінальної відповідальності відповідно до положень ст. 49 КК України.

Суд встановив, що з моменту вчинення з 05.03.2022 по 08.03.2022 інкримінованого ОСОБА_3 кримінального проступку до моменту розгляду судом кримінального провадження закінчився передбачений законом трьохрічний термін давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 254 КК України, тобто перебіг строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався до 2025 року.

За змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності її згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації нею свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Крім цього, суд звертає увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, визнання вини, тощо.

Таким чином, суд, проаналізувавши дані обставини, вважає, що обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, із закриттям кримінального провадженням щодо нього у зв`язку зі закінченням строків давності.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ст.ст. 12, 44, 49 КК України, керуючись ст. 284,285,286,288,369,372КПК України, суд

постановив:

клопотання задоволити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 254 КК України у зв`язку з закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України..

Кримінальне провадження №0000085 від 14.08.2024 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 254 КК України, закрити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1