Справа№534/2679/24
Провадження №1-кп/534/304/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Комсомольськ (нині м. Горішні Плавні) Полтавської області, громадянин України, офіційно не працює, не одружений, не є військовозобов`язаним, не має інвалідності, не є учасником бойових дій, на утриманні нікого немає, ніде не зареєстрований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України,

У С Т А Н О В И В:

14 серпня 2024 року близько 18 год. 10 хв., ОСОБА_4 , знаходячись біля буд. №10/13 по пр. Героїв Дніпра в м. Горішні Плавні, Кременчуцького району, Полтавської області, знайшов у сміттєвій урні належну ОСОБА_5 банківську картку № НОМЕР_1 , емітентом якої є АТ «Перший Український міжнародний банк», та яка в силу вимог ст.1 Закону України «Про інформацію» №2657-ХII від 02 жовтня 1992 року, п.1.27, п.1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів Україні» №2346-III від 05 квітня 2001 року, ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» №2121-III від 7 грудня 2000 року та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом.

Після цього у ОСОБА_4 виник умисел на її привласнення та корисливий мотив на таємне викрадення з банківського рахунку грошових коштів.

Знайшовши вказану банківську картку, ОСОБА_4 , маючи корисливий мотив, привласнив офіційний документ, а саме банківську картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Перший Український міжнародний банк», та в подальшому не вчинив жодних дій щодо повернення даної банківської картки власнику, правоохоронним органам чи АТ «Перший Український міжнародний банк», та покинув місце вчинення кримінального проступку.

В подальшому, ОСОБА_4 використав вищевказану банківську картку розрахувавшись нею 14.08.2024 о 18 год. 12 хв. та о 18 год. 13 хв. в торговому павільйоні ФОП « ОСОБА_6 » за адресою: АДРЕСА_2 , на суму 392 гривні.

Після того, ОСОБА_4 використав вищевказану банківську картку розрахувавшись нею 14.08.2024 о 18 год. 16 хв., 18 год. 17 хв., 18 год. 19 хв. та о 18 год. 46 хв. в торговому павільйоні ФОП « ОСОБА_7 » за адресою: АДРЕСА_2 , на суму 1025,50 гривень.

Таким чином дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує як привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Суд рахує, що визнання вини ОСОБА_4 відповідає фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів, окрім характеризуючих даних обвинуваченого та його показів, вирішує за недоцільне. Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України є доведеною повністю.

Обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

На обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

При обранні міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особу обвинуваченого, його молодий вік, стан здоров`я, відсутність офіційного джерела доходу, сімейний стан, зокрема обвинувачений є неодруженим, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, щодо повного визнання обвинуваченою вини у скоєному злочині, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Судом враховано, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 за результатами розгляду справи № 716/1224/19.

У судовому засіданні прокурор просив суд ОСОБА_4 визнати винним та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 рік та покласти на обвинуваченого обов`язки відповідно до ст. 59-1 КК України. Вирішити питання щодо речових доказів відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Потерпіла погодилася з думкою прокурора.

Обвинувачений просив суд призначити покарання у вигляді штрафу.

Для того, щоб досягти мети справедливості покарання, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, запобіганню вчинення ним нових злочинів, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді пробаційного нагляду.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання щодо речових доказів належить вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільні позови не заявлялися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

Згідно ч. 2 ст. 59-1 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою: «Зміна прокримінального мислення».

Початок строку відбування покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_4 обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі:

-диск DVD-R з відеозаписом, на якому зафіксовано чоловіка, який використовуючи банківську картку емітовану в АТ «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_5 , здійснив розрахунок по оплаті товару - зберігати у матеріалах кримінального провадження;

-диск DVD-R з відеозаписом, на якому зафіксовано чоловіка, який використовуючи банківську картку емітовану в АТ «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_5 , здійснив розрахунок по оплаті товару - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_8