УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року

м. Київ

справа № 183/9636/23

провадження № 51-1054 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року щодо засудженого ОСОБА_7 .

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді громадських робіт за: ч. 1 ст. 125 КК України - на строк 200 годин; ч. 1 ст. 126 КК України - на строк 200 годин.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасовано в частині призначеного покарання. Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_7 призначено покарання за: ч. 1 ст. 125 КК України - у виді громадських робіт на строк 200 годин; ч. 1 ст. 126 КК України

- у виді громадських робіт на строк 200 годин.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 210 годин. В іншій частині вирок суду залишено без зміни.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника потерпілих, у якій вона не погоджується з ухваленим щодо ОСОБА_7 вироком суду апеляційної інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскаржене судове рішення просить змінити.

Мотиви Суду

Перевіривши касаційну скаргу представника потерпілих з доданою до неї копією судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог процесуального закону.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 425 КПК України правом на касаційне оскарження наділений потерпілий або його законний представник чи представник - у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції. Вказані положення залишились поза увагою представника потерпілих.

Доводи касаційної скарги зводяться до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання засудженому ОСОБА_7 , а саме положень ч. 1 ст. 70 КК України.

Однак касаційна скарга не містить вмотивованого обґрунтування, як саме наведене стосується інтересів потерпілих і узгоджується із заявленими ними вимогами в суді першої інстанції. Фактично представник потерпілих перебирає на себе функції сторони захисту.

Крім того, згідно з п. 4 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Статтею 438 КПК України визначено, що підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни

чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Всупереч вищевказаному представник потерпілих, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність, як на підставу, передбачену п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України для зміни оскарженого вироку, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень ст. 413 КПК України не наводить.

Також згідно з ч. 3 ст. 427 КПК України у випадку, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається, чи бажає представник потерпілих брати участь у касаційному розгляді.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає

за необхідне залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

З цих підстав Суд постановив:

Касаційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5

- адвоката ОСОБА_6 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3