Справа № 569/1285/25
УХВАЛА

про накладення арешту на майно

27 січня 2025 року м. Рівне

Слідча суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшої слідчої в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Рівненській області підполковниці поліції ОСОБА_3 в рамках кримінального за №0000064 від 10.07.2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України (далі - це ж кримінальне провадження) про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Слідча у рамках кримінального провадження №0000064 від 10.07.2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням у якому просить суд накласти арешт на речі вказані у клопотанні.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що в ході проведення заходів працівниками УСР в Рівненській області ДСР НПУ встановлено, що на території Рівненської області діє група осіб з ознаками організованості, учасники якої з метою власного збагачення займаються зберіганням, придбанням, передачею, перевезенням та збутом вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

23.01.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області проведено обшук у будівлі (житлових та нежитлових приміщеннях), на прилеглій території, складових приміщеннях, комірчинах, підвальних приміщеннях та земельній ділянці що відносяться до об`єкта нерухомого майна за адресою: с. Більськ, Сарненського району, Рівненської області, вул. Центральна, в межах географічних координат НОМЕР_1 , 27.2493898, за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого вилучено речі вказані у клопотанні.

Слідчий у клопотанні вказав, що вказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки в них можуть міститись відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також були отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Слідча в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про проведення засідання без його участі.

З урахуванням заяви слідчої, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно із ч.2 ст.163 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів без виклику особи, у володінні якої знаходяться речі чи документи.

Дослідивши надані матеріали, слідча суддя прийшла до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000064 від 10.07.2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України

23.01.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області проведено обшук у будівлі (житлових та нежитлових приміщеннях), на прилеглій території, складових приміщеннях, комірчинах, підвальних приміщеннях та земельній ділянці що відносяться до об`єкта нерухомого майна за адресою: с. Більськ, Сарненського району, Рівненської області, вул. Центральна, в межах географічних координат НОМЕР_1 , 27.2493898, за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого вилучено речі вказані у клопотанні.

Відповідно до п.8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно вимог ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, положення ч.2 ст.173 КПК України є необхідним накласти арешт на майно, про яке йдеться у клопотанні, яке було вилучено за вищевказаних обставин, як таке, що відповідає критеріям ст.98 КПК України, з метою збереження майна, як речового доказу, яким майно визнано у кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати вказаного майна, у зв`язку з чим можуть настати наслідки, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173,395 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Накласти арешт, що полягає у забороні права володіння, користування, розпорядження та відчуження, а саме на:

1.3 корпуси осколкових ручних гранат;

2.3 підривники до ручних гарант дистанційної дії типу УЗРГМ;

3.один автомат конструкції Калашникова АК 74 калібру 5,45 мм.

4.змиви з поверхонь виявлених трьох гранат та трьох запалів;

5.змиви з поверхонь автомату;

6.ремінь від автомату:

7.пакет чорний та мішок білий, де знаходився автомат;

8.поліетиленовий пакет чорного кольору, де знаходились гранати та запали до них;

9.фрагмент ізолюючої стрічки.

вилучені 23.01.2025 під час проведення обшуку у будівлі (житлових та нежитлових приміщеннях), на прилеглій території, складових приміщеннях, комірчинах, підвальних приміщеннях та земельній ділянці що відносяться до об`єкта нерухомого майна за адресою: с. Більськ, Сарненського району, Рівненської області, вул. Центральна, в межах географічних координат НОМЕР_1 , 27.2493898, за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_5