Справа № 953/4275/24
н/п 1-кс/953/9323/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі: слідчої судді ОСОБА_1 , вивчивши клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2024 заявниця ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Харкова із клопотанням, яким прохає суд повернути на зберігання її майно, що було вилучено під час обшуку 10.12.2024, яке не має значення до кримінального провадження.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, 20.10.2024 визначено слідчу суддю у справі: ОСОБА_1 .

Слідча суддя, вивчивши клопотання ОСОБА_2 , приходить до наступного.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Положеннями ч. 1 ст. 21 КПК України визначено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Положеннями ст. 131 КПК України встановлено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необгрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Положенням кримінального процесуального законодавства України не врегульовано питання повернення заяви про скасування арешту майна.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

3 аналізу ст. 171-174 КПК України вбачається, що у клопотанні про скасування арешту в обов`язковому порядку має бути зазначено наступне: хто звертається із клопотанням про скасування арешту майна /власник майна тощо; перелік і вид майна, арешт, який має бути скасовано; яким процесуальним документом та коли був накладений арешт; мотивація чому слід скасувати арешт.

Разом з тим, змість клопотання про скасування арешту майна не відповідає вимогам т. 171-174 КПК України, зокрема, не містить даних: у якому саме кримінальному провадженні та коли було накладено арешт на майно; перелік та вид майна, арешт, який має бути скасовано.

Також з клопотання не вбачається, чи була особа, яка заявила клопотання про скасування арешту майна, відсутня під час розгляду клопотання про його арешт, оскільки ніяких доказів, а насамперед і судового рішення на підставі якого було накладено арешт, суду надано не було.

Викладені обставини перешкоджають призначенню клопотання та розгляду у відповідності до правил, визначених ст. 174 КПК України, з повідомленням ініціатора питання про накладення арешту.

Беручи до уваги, що клопотання про скасування арешту майна подано без додержання вимог ст. 174 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що його слід повернути для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-175 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна - повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення клопотання невідкладно надіслати заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення клопотання не позбавляє права повторного звернення до судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1