Провадження №1-кп/463/67/25
УХВАЛА

про закриття провадження по справі

06 березня 2025 р.

Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові матеріали кримінального провадження № 0003828 від 07.11.2016 про обвинувачення: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

учасники справи:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

його захисник -адвокат ОСОБА_5

законний представник обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілий ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

Згідно скерованого на адресу суду 30.11.2020 року обвинувального акту, затвердженого прокурором Личаківського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 в межах кримінального провадження № 0003828 від 07.11.2016, обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Зокрема, 06 листопада 2016 року приблизно о 22 год. 00 хв. в ОСОБА_3 , який знаходився у будинку АДРЕСА_2 , виник словесний конфлікт із потерпілим ОСОБА_7 . У ході даного конфлікту ОСОБА_3 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально-караним, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, умисно, з мотивів неповаги та з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний намір на заподіяння тілесних ушкоджень, скляною пляшкою, яку тримав у правій руці, наніс йому декілька ударів в область голови та обличчя, внаслідок чого пляшка розбилась.

Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців та садна на голові, які утворились від дії тупих предметів, садна-подряпини та подряпин на голові і подряпини в підщелеповій ділянці справа, які утворились від дії загострених предметів, могли виникнути від дії уламків розбитої скляної пляшки. Вказані тілесні ушкодження могли виникнули 06 листопада 2016 року та відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується нанесенні легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Справа перебувала в провадженні судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_9 .

У зв`язку із перебуванням судді ОСОБА_9 у тривалій відпустці, наданій їй наказом голови Личаківського районного суду м.Львова №144/К від 28 жовтня 2024 року, з метою забезпечення розгляду справ у визначеним законом строки, у відповідності до положень п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 2.13 Засад використання автоматизованої системи документообігу Личаківського районного суду м. Львова, справу було передано для повторного автоматизованого розподілу.

У відповідності до вимог ст.35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду згідно протоколу було визначено суддю ОСОБА_1 для розгляду вказаної справи.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 від 20.11.2024 року справу прийнято до провадження.

Ухвалою суду від 19.02.2025 року справу призначено до судового розгляду.

Обвинувачений в судовому засіданні в присутності свого захисника та законного представника просив кримінальне провадження закрити у зв`язку із закінченням строків давності, про що також подав відповідну письмову заяву, яка долучена до матеріалів справи. На відповідне уточнююче запитання суду зазначив, що вину у скоєному не визнає, разом з тим надає згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Прокурор проти клопотання не заперечила.

Потерпілий в судовому засіданні проти закриття кримінального провадження заперечив.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ст.44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме: нанесенні 06 листопада 2016 року приблизно о 22 год. 00 хв. у будинку №296 по вулиці Польовій у місті Львові, легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_7 .

Відповідно до ст.12 КК України, в редакції, яка діяла на час вчинення інкримінованих ОСОБА_3 у вину дій, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, належало до злочинів невеликої тяжкості, оскільки санкцією вказаної статті (ч.1 ст.125 КК України) було передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

01 липня 2020 року в Україні набув чинності Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.

Відповідно до ст.12 КК України(в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. У свою чергу злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно з ч. 2 ст.12 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі; нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років; тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років(ч.2, 4, 5 ст. 12 КК України).

Нова редакція цієї норми закону про кримінальну відповідальність є більш м`якою, ніж попередня, тому має місце зворотна дія закону в часі, передбачена ст. 5 КК України.

Таким чином, інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) віднесено до категорії кримінального проступку.

Звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК та у порядку, встановленому КПК.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Строк давності це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 2 роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 3 роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 2 років; 5 років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п. 2 цієї частини; 10 років - у разі вчинення тяжкого злочину; 15 років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Зважаючи на те, що інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) віднесено до категорії кримінального проступку та за вчинення такого передбачене покарання у виді менш суворому, ніж обмеження волі, то з урахуванням положень ч.1 ст.49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення такого становить 2 роки (п.1 ч.1 ст.49 КК України).

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 06.11.2016 року, а відтак 2-річний строк давності притягнення до відповідальності (диференційований строк) закінчився 06.11.2018 року.

Відповідно до положень ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

В судовому засіданні суд роз`яснив обвинуваченому суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, наслідки закриття провадження із нереабілітуючих підстав і він надав згоду на закриття провадження з цих підстав.

Таким чином, з врахуванням відсутності даних про вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення чи ухилення від досудового розслідування або суду, оскільки судом встановлено, що збігли встановлені строки давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення, і обвинувачений проти закриття провадження з нереабілітуючих підстав не заперечує, тому він підлягає до звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим клопотання слід задовольнити та закрити кримінальне провадження.

При цьому суд заслухав позицію потерпілого, який проти закриття провадження хоч і заперечив, але під час вирішення питання застосування положень ст. 49 КК позиція потерпілого не є вирішальною щодо закриття і не є перешкодою до виконання імперативних вимог процесуального закону (див., постанову Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 344/7812/16-к).

На момент постановлення ухвали обвинуваченому у вказаному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

У відповідності до положень ст.100 КПК україни суд вирішує питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись статтею 284 КПК України, статтею 49 КК України, -

постановив:

клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України, на підставі ч.1 ст.49 КК України, - у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0003828 від 07.11.2016 про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - закрити.

Речовий доказ згідно постанови про визнання речових доказів та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 18.11.2019 року, а саме: оглянуті 8 фрагментів скляної пляшки з-під «Айсу», які зберігаються у камері зберігання речових доказів Личаківського ВП ГУНП у Львівській області зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_10