28.01.2025
Справа № 642/314/25
Провадження № 1-кс/642/186/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, заміжньої, з повною вищою освітою, яка здійснює адвокатську діяльність (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 446 від 27.12.2005 року, виданого Радою адвокатів Полтавської області), раніше не судимої, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка підозрюється за ч. 3 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження за № 0000107 від 20.08.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

При цьому посилались на те, що в провадженні СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000107 від 20.08.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснює Новобаварська окружна прокуратура міста Харкова Харківської області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснюючи адвокатську діяльність згідно свідоцтва № 446 від 27.12.2005 року, виданого на підставі рішення № 11 від 27.12.2005 Ради адвокатів Полтавської області, маючи злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме Лікарсько-консультативної комісії та ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою оформлення останньому права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, вчинила злочин за наступних обставин.

Так, 04.12.2024 близько 12.00 ОСОБА_5 перебувала у своєму офісі за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює свою адвокатську діяльність, куди зайшов з метою консультації та отримання юридичних послуг ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якого виникла необхідність отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку з тяжким захворюваннями його матері. В ході розмови у ОСОБА_5 виник прямий злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 для себе та третіх осіб в розмірі 3000 (трьох тисяч) доларів США за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Реалізуючи злочинний умисел ОСОБА_5 під час розмови діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, звернулась до ОСОБА_7 з вимогою про необхідність надання їй неправомірної вигоди для себе та третіх осіб у вигляді грошових коштів в розмірі 3 000 (трьох тисяч) доларів США за здійснення впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, в розумінні ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», а саме посадовими особами закладів охорони здоров`я. В тому числі серед яких КНП Роганської селищної ради «Центр первинної медичної допомоги № 4» Харківського району, щодо надання останніми документальних матеріалів, необхідних для успішного проходження медичного обстеження, проходження стаціонарного лікування, отримання необхідних висновків про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі на ім`я матері останнього, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, що передбачено ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

При цьому ОСОБА_5 переслідуючи корисливу мету одержання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди для себе та третіх осіб у сумі 3000 (трьох тисяч) доларів США, створила умови, за яких останній вимушений буде надати їй неправомірну вигоду. Так, ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_7 , що без надання зазначеної грошової суми для передачі в подальшому третім особам і без її допомоги ОСОБА_7 самостійно не буде мати змоги отримати необхідні медичні висновки та оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Продовжуючи вимагати грошові кошти ОСОБА_5 повторно висловила погрози ОСОБА_7 , що у разі відмови вищезазначені документи йому ніхто не складе та не видасть, одночасно додавши, що вказані грошові кошти необхідно надати ОСОБА_5 за вчинення вищезазначених дій, за результатами яких у ОСОБА_7 буде можливість отримати необхідні медичні висновки та оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Для приховання своєї протиправної діяльності під виглядом нібито законної адвокатської діяльності ОСОБА_5 надала ОСОБА_7 для підписання договір про надання правничої (правової) допомоги, повідомивши, що це не пов`язано з оформленням вищезазначених документів і він необхідний для того, щоб ніхто не задавав ніяких запитань.

Надалі ОСОБА_5 висунула вимогу останньому про необхідність надання їй частини неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 1 500 (однієї тисячі п`ятисот) доларів США до 09.12.2024 за здійснення впливу на прийняття рішення посадовими особами КНП Романської селищної ради «Центр первинної медичної допомоги № 4» Харківського району при наданні зазначених документів і оформленні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки ОСОБА_7 в іншому випадку без допомоги ОСОБА_5 самостійно не буде мати змоги отримати необхідні медичні висновки та оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, а іншу частину надати пізніше.

В подальшому ОСОБА_5 09.12.2024 о 14.00 год. зустрілась із ОСОБА_7 у своєму офісі, де остання здійснює свою адвокатську діяльність, за адресою: АДРЕСА_2 , де діючи умисно, з корисливих мотивів, одержала від останнього для себе та третіх осіб грошові кошти у сумі 1 500 (однієї тисячі п`ятисот) доларів США за здійснення впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Продовжуючи вчиняти протиправні дії 27.12.2024 о 12.00 ОСОБА_5 зустрілась з останнім у своєму офісі за адресою: АДРЕСА_2 , якому передала висновок № 661 від 23.12.2024 лікарсько-консультативної комісії КНП «Центр первинної медичної допомоги № 4 Харківського району» та висновок № 661/А про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, які видані на ім`я матері останнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та повідомила, що частина документів вже готова. Після цього ОСОБА_5 висунула вимогу про необхідність надання їй другої частини неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 1 500 (однієї тисячі п`ятисот) доларів США за здійснення впливу на прийняття рішення посадовими особам ІНФОРМАЦІЯ_2 при оформленні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

22.01.2025 о 16.10 ОСОБА_5 зустрілась з ОСОБА_9 у своєму офісі за адресою: АДРЕСА_2 , повторно висунула вимогу про необхідність надання їй неправомірної вигоди у вигляді решти грошових коштів у сумі 1 300 (однієї тисячі трьохсот) доларів США (за винятком «знижки» у розмірі 200 (двохсот) доларів США) за здійснення впливу на прийняття рішення посадовими особами вищезазначеної установи при оформленні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки в іншому випадку ОСОБА_7 без її допомоги самостійно не буде мати змоги оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та цього ж дня отримала вказану суму грошових коштів від ОСОБА_7

22.01.2025 о 23 год. 42 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Згідно вимог ст.ст. 36, 42, 276-278, 480, 481 КПК України 23.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

За матеріалами досудового розслідування, підозра висунута ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується наступними доказами зібраними в ході досудового розслідування: повідомленням від УСБУ в Харківській області щодо кримінального правопорушення; Матеріалами, які надійшли на виконання доручення від УСБУ в Харківській області; Протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо контроль особи від 18.10.2024; Протоколом огляду, копіювання та вручення грошових коштів від 09.12.2024; Протоколом про результати контролю вчиненням злочину від 09.12.2024; Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 05.12.2024; Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 27.12.2024; Заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 від 05.12.2024; Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 21.01.2025; Протоколами проведених обшуків за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 від 22.01.2025;

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України; наявність ризиків, які дають достатні підстави, що підозрювана може здійснити дії, що, передбачені статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Беручи до уваги те, що у зв`язку із підозрою ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого злочину, орган досудового розслідування вказує, що підозрювана може здійснити дії передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також припинення протиправної діяльності ОСОБА_5 не було добровільним, а є наслідком діяльності правоохоронних органів.

Зазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі заходи не зможуть сприяти здійсненню завдань кримінального провадження щодо здійснення захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження (у тому числі свідків), а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Просили застосувати стосовно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити суму застави в розмірі 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 908 400 грн., оскільки її протиправна діяльність є джерелом доходів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та зазначив, що існують ризики передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник вважав ризики недоведеними, а підозру необґрунтованою, ОСОБА_5 є діючим адвокатом з 2005 року, приймає участь у багатьох різноманітних справах, отримує легальний заробіток, тому посилання прокурора, щодо протиправного заробітку є недоречним. ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, чотирьох дітей, які проживають разом з нею за однією адресою, що підтверджується будинковою книгою, також вона піклується за людиною похилого віку ОСОБА_10 та забезпечує її, будучи єдиним працюючим членом сім`ї. Всі предмети і речі вилучені під час обшуку знаходяться у розпорядженні слідства, а тому не можуть бути спотворені чи знищені. Між заявником по цьому кримінальному провадженню та ОСОБА_5 укладено договір про правову допомогу, тому будь-яким чином впливати на клієнта вона не може. Більш того, будь-яких заяв про тиск від заявника-свідка немає. Посилання прокурора, що особа може іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню є абстрактним, оскільки не зазначено яким чином. Щодо вчинення інших кримінальних правопорушень, то незрозуміло, як прокурор дійшов такого висновку. ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувалася під час своєї тривалої адвокатської діяльності, тому таке твердження є безпідставним. Син ОСОБА_5 боронить Україну від повномасштабної збройної агресії окупаційних військ рф. ОСОБА_5 страждає на холецистит та гіпертонічну хворобу другого ступеня. Відповідно до характеристики наданою НАУ України ОСОБА_5 характеризується виключно позитивно. Просив відмовити у задоволенні клопотання, а в тому випадку, якщо суд дійде висновку про наявність певних ознак кримінального правопорушення, застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрювана ОСОБА_5 доповнила, що підозра не відповідає дійсності, оскільки вона здійснює правову допомогу щодо питань з отримання військово-облікових документів, відстрочки від призову та їх юридичного супроводу. Особи, які зверталися до неї, надають дійсні (не липові) документи, які нею особисто перевіряються. Вона виконувала свої обов`язки як адвокат, в тому числі і стосовно заявника в цьому провадженні, якого юридично супроводжувала в отриманні медичних довідок щодо його матері. Вона будь-яким чином не може впливати на медичну комісію, оскільки цих осіб не знає. Також вона проживає з 78-річною матір`ю, свекрухою, яка страждає деменцією, займається їх повним забезпеченням. Зазначена сума застави прокурором є непомірною для неї, оскільки всі грошові кошти, які в неї були в наявності, були вилучені.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

На переконання слідчого судді, незалежно від подальшої доведеності підозри чи правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_5 діяння, сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить, що вона може бути причетною до цього кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу зобов`язаний розглянути можливість застосування заходів, які меншою мірою обмежують права особи (підозрюваного), ніж тримання під вартою («Амбрушкевич проти Польщі», § 32).

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, врахованих при обранні вказаного запобіжного заходу, які на даний час дають підстави вважати, що підозрювана матиме можливість: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та можуть знаходитися у її володінні; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 , умисного кримінального правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, дані про її особу свідчать про її суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 2, 3 ст. 177 КПК України та виключають можливість застосування до підозрюваної менш суворого запобіжного заходу.

Таким чином на підставі сукупності ризиків, які можуть виникнути в ході досудового розслідування, до підозрюваної ОСОБА_5 , не може бути застосовано інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Слідчий суддя зазначає, що для досягнення мети застосування запобіжних заходів, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, на початковій стадії досудового розслідування, що зумовлює необхідність в проведенні низки слідчих та процесуальних дій, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Щодо визначення розміру застави, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Крім того, у п.48 рішення «Чеботар проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати її буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тобто застосування запобіжного заходу тримання під вартою як безальтернативного не забезпечує балансу між метою його застосування у кримінальному провадженні та правом особи на свободу та особисту недоторканність. Адже метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім цього, суддя позбавлений можливості винести вмотивоване судове рішення щодо обмеження, оскільки фактично це рішення вже завчасно врегулювало безальтернативне обмеження права на свободу без розгляду всіх необхідних обставин конкретної ситуації.

Правосуддя в цій частині повинно здійснювати судовий контроль за дотриманням прав людини, а замість цього спотворюється на лобіювання інтересів сторони обвинувачення. Суд перестає бути безстороннім і руйнує фундаментальні принципи правосуддя.

Окрім того, приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, на одному важелі терезів суд має покласти достатню міру гарантування виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а на інший неможливість завідомої непомірності застави для особи.

У випадку ігнорування факту завідомої непомірності застави для особи судом спотворюється сутність запобіжного заходу, яка призводить до безальтернативності тримання під вартою через реальну неможливість внесення особою застави і може свідчити про елементи тиску на неї з боку сторони обвинувачення для досягнення результату, протилежного від легального об`єктивного встановлення істини змагальними процесуальними засобами.

Призначення застави це не спосіб покарання особи (підозрюваного, обвинуваченого), а всього лише забезпечення виконання покладених на цю особу обов`язків. Слідчий суддя має тільки переконатися, що застава здатна примусити особу з`являтися в засідання і не перешкоджати розслідуванню.

Обґрунтування судів при призначенні застав не мають права бути формальними, абстрактними, загальними.

ЄСПЛ вважає непомірні застави порушенням права на свободу. Як-от у справі Gafa v. Malta, 22 травня 2018 року, №54335/14 заявник був під вартою майже рік через велику заставу.

Застава для особи не має бути надмірним тягарем і призвести до скрутного матеріального становища її та її родини це не покарання. Застава лише має забезпечити виконання особою (підозрюваним, обвинуваченим) процесуальних обов`язків на час досудового розслідування чи судового розгляду.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховуючи обставини справи, ставлення підозрюваної до інкримінованого їй кримінального правопорушення, вік та стан її здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваної, сімейний стан, у тому числі наявність в неї родини й утриманців, постійного місця проживання та роботи, репутацію підозрюваної, матеріальне забезпечення, вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави.

За таких обставин слідчий суддя з урахуванням майнового становища підозрюваної, враховуючи конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкості кримінального правопорушення, у якому вона підозрюється, наявність реальної можливості у неї внести заставу, вважає за необхідне визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242240,00 гривень, оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є завідомо непомірною для неї.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваної альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне покласти на неї обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме до 22 березня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 22 січня 2025р.

Визначити суму застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки строком до 22 березня 2025 року: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого їй злочину; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали до 22 березня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваній - в той же строк, але з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 28.01.2025р.

Слідчий суддя ОСОБА_1