Провадження № 1-кп/521/1106/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000628 від 11.05.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища міського типу Високий, Харківського району, Харківської області, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06.07.2015 року Харківським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст..ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки,

- 29.07.2016 року Харківським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 03.05.2018 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 11 місяців 21 день,

- 18.03.2020 року Харківським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до 3 років 8 місяців, позбавлення волі, 11.11.2022 року звільнений по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 11.05.2024 року у невстановлений період часу, але не пізніше 23:30 год., перебував біля магазину «Копійка», який розташований у будинку АДРЕСА_2 , де разом із малолітнім ОСОБА_5 очікував завершення трудової зміни його співмешканки ОСОБА_6 , яка працює у зазначеному вище магазині касиром.

ОСОБА_6 у цей момент перебувала у приміщенні магазину та отримала від знайомої ОСОБА_7 пропозицію після закінчення робочого дня разом з нею та її чоловіком ОСОБА_8 посидіти на лавочці на алеї біля будинку АДРЕСА_2 та поспілкуватися, на що ОСОБА_6 погодилась.

Вирушивши додому, ОСОБА_6 розповіла про свої наміри ОСОБА_3 , останній почав висловлювати ОСОБА_6 невдоволення з цього приводу, оскільки на думку ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 раніше перебували у стосунках. Таке невдоволення призвело до сварки між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Почувши вказану сварку, ОСОБА_8 , який йшов неподалік ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , намагався владнати виниклий конфлікт, запропонував ОСОБА_3 познайомитися.

Така поведінка ОСОБА_8 обурила ОСОБА_3 , через що у нього, з мотивів ревнощів, виник кримінально протиправний намір спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_8 шляхом заподіяння йому тілесних ушкоджень невизначеної ступені тяжкості.

Далі, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 у присутності малолітнього ОСОБА_5 , приступив до реалізації свого кримінально протиправного наміру. Діючи з усвідомленням суспільної небезпечності характеру своїх дій, передбаченням їх суспільно небезпечних наслідків і бажанням їх настання, ОСОБА_3 почав бійку з ОСОБА_8 , завдавши йому декілька ударів кулаками в область голови.

У процесі бійки ОСОБА_3 та ОСОБА_8 опинилися у лежачому положенні, при якому перший завдав останньому ще декілька ударів кулаками в область голови ОСОБА_8 .

У результаті цих умисних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_8 заподіяно середньої тяжкості тілесне ушкодження у виді відкритого багатоуламкового перелому носової перетинки та кісток носу зі зміщенням уламків, перелому внутрішньої стінки правої орбіти зі зміщенням уламків, забійної рани носу, забою правого очного яблука, синця повік правого ока та легкі тілесні ушкодження у вигляді садна нижньої губи, синців лівого плеча та передньої поверхні грудної клітки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 122 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті та пояснив, що він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом із малолітнім ОСОБА_5 приблизно о 23:00 год. чекали завершення трудової зміни його співмешканки ОСОБА_6 , яка працювала касиром в магазині «Копійка» по вул. Іцхака Рабіна в м. Одесі. Коли ОСОБА_6 вийшла з магазину то повідомила йому, що ОСОБА_8 запропонував їм посидіти на лавочці та поспілкуватися. Після чого, в нього з ОСОБА_6 виник конфлікт через те, що вона та ОСОБА_8 раніше перебували у стосунках. Коли до них підійшов ОСОБА_8 , який йшов неподалік від них, він почав бійку з ОСОБА_8 , завдавши йому декілька ударів кулаками в область голови. У скоєному щиро покаявся.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про кваліфікацію дій ОСОБА_3 за встановлених судом обставин за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та його винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення вважає доведеною.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення (який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує, повне визнання обвинуваченим вини та щире каяття.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд враховує, рецидив злочинів, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та у присутності дитини.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 має місце проживання в м. Одесі, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень проти власності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, обставини його вчинення, фактично спричинені наслідки кримінального правопорушення, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, а саме: повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, та обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, а саме: рецидив злочинів, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та у присутності дитини, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше судимий, та враховуючи його поведінку під час судового розгляду, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, добровільно, своєю активною поведінкою сприяв з`ясуванню обставин вчинення даного кримінального правопорушення, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , неможливе без ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки останній будучи раніше засудженим за вчинення умисних кримінальних правопорушень проти власності, відбувши реальні терміни покарання, відповідних висновків для себе не зробив, тобто не піддався заходам перевиховання, та знов вчинив умисне кримінальне правопорушення проти здоров`я особи, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого, що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, відсутність бажання стати на шлях виправлення, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, а тому суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України, у виді обмеження волі, при цьому відсутні підстави для застосування при призначенні покарання ст. ст. 69, 75 КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Речові докази відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 5, 65, 66, 67 КК України, ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

До набрання вироком суду законної сили обрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до прокурора та до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із м. Одеси, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи.

Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_3 , рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1