Справа № 296/3415/25
УХВАЛА

Іменем України

про продовження застосування запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

03 квітня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ємільчине, Житомирської області, громадянина України, не одруженого, зі слів має 2 неповнолітніх дітей, з середньою освітою,не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, інвалідності не має,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України у кримінальному провадженні № 0000004 від 02.01.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира надійшло клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000004 від 02.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що Су ГУ НП в Житомирській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні № 0000004 від 02.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Слідством встановлено, що водин із днів грудня 2019 року у нічний час доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), у ОСОБА_5 , який перебував наодинці зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем свого проживання в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 (на час вчинення злочину Новоград-Волинського району) Житомирської області, та був обізнаний з тим, що остання є малолітньою, тобто особою яка не досягла чотирнадцятирічного віку, виник злочинний умисел спрямований на задоволення своєї статевої пристрасті шляхом вчинення дій сексуального характеру відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_9 пов`язаних з вагінальним проникненням в тіло останньої з використанням власних геніталій без добровільної згоди потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 того ж дня без розриву в часі, перебуваючи з малолітньою ОСОБА_9 , якій на той час виповнилось 8 років, у одній із жилих кімнат будинку за вищезазначеною адресою, маючи намір задовольнити свою статеву пристрасть, діючи з прямим умислом, спрямованим на вчинення насильницьких дій сексуального характеру відносно ОСОБА_9 , яка не досягла чотирнадцятирічного віку, вчиняючи кримінальне правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває в сімейних відносинах, користуючись безпорадним станом потерпілої в силу свого малолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду (зокрема в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку та індивідуальних особливостей, у зв`язку з чим остання не могла чинити йому опір, усвідомлюючи протиправний суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення статевої свободи та недоторканості малолітньої ОСОБА_9 , без добровільної згоди останньої, зняв зі ОСОБА_9 нижню частину одягу, у тому числі спідню білизну, після чого утримуючи її руками в області живота, вагінально проник своїм статевим органом в тіло малолітньої ОСОБА_9 здійснивши з нею природний статевий акт без добровільної згоди потерпілої, порушивши статеву свободу та недоторканість малолітньої потерпілої, тим самим вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням в тіло малолітньої доньки ОСОБА_9 з використанням геніталій.

07 січня 2025 року у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 152 КК України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 15.01.2025 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із строком дії до 07.03.2025, який в подальшому ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 05.03.2025 продовжено до 07.04.2025.

Окрім того, постановою заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_10 від 28.02.2025 продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 07.04.2025.

Необхідність продовження відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий та прокурор обґрунтовують тим, що строк дії ухвали слідчого судді закінчується 07.04.2025, однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку завершити не можливо, оскільки досудове розслідування триває, крім цього, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які знайшли своє підтвердження під час обрання запобіжного заходу не зменшилися, а саме :

- підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст. 177);

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч.1 ст.177);

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177);

- пеерешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177).

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні подане клопотання підтримала та просила його задовольнити. Прокурор наголосив на продовженні існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та що жоден з більш м6яких запобіжних заходів не здатен їм запобігти..

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , заперечував щодо задоволення клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав свого захисника та вказав, що не розуміє чому діти його звинувачують.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання, та додані до нього докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Стаття 177 КПК України встановлює мету і підстави застосування запобіжних заходів.

Так ч.1 ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України, частиною 3 якої передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Під час судового розгляду встановлено, СУ ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000004 від 02.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152КК України.

В ході досудового слідства встановлено причетність до злочинів громадянина ОСОБА_5 , якому 07.01.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05.03.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07.04.2025 , без визначення застави.

Підставою застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див.рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A). Однак вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року).

Слідчий суддя вважає, що підозра ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, є обгрунтованою "поза розумним сумнівом" та підтверджується:

- протоколом прийняття заяви при кримінальне правопорушення від 02.01.2025;

- протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_9 від 07.01.2025 із застосуванням технічних засобів фіксації; під час якого остання розповіла про вчинення відносно неї батьком ОСОБА_5 дій пов`язаних з проникнення в тіло іншої особи з використання геніталій

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 02.01.2025, яка є сестрою потерпілої ОСОБА_9 ;

-протоколом допиту свідка неповнолітньої ОСОБА_12 від 03.01.2025, яка є сестрою малолітньої потерпілої ОСОБА_9 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 03.01.2025, яка є практичним психологом ліцею, в якому навчається потерпіла;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 03.01.2025, яка є класним керівником потерпілої ОСОБА_9 ;

-висновком судово-медичної експертизи №2 від 08.01.2025;

-протоколом допиту свідка малолітньої ОСОБА_15 від 09.01.2025;

-протоколом допиту свідка неповнолітнього ОСОБА_16 від 09.01.2025, який є братом потерпілої ОСОБА_9 ;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 08.01.2025

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 20.03.2025;

-

Відповідно до ч. 3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Постановою в.о. керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону від 20 лютого строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 25 березня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 15.01.2025 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із строком дії до 07.03.2025, який в подальшому ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 05.03.2025 продовжено до 07.04.2025.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Щодо ризиків на які посилається прокурор.

У поданому клопотанні слідчий вказав на наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного ОСОБА_5 :

- переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

- знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для встановлення обставин злочину;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий суддя враховує, зокрема, суть та характер злочину у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , що відноситься до особливо тяжкого злочину сексуального характеру, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до 15 років, особу підозрюваного,який ніде не працює, доходів не має, живе один, не має тяжких хвороб які б унеможливлювали його утримання під вартою

Щодо можливості переховування (ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України)

Слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою ( на що також посилався захисник під час розгляду даного клопотання) , проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а також, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння. Так, ЄСПЛ з прав людини в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії», зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

При цьому, також враховую правову позицію ЄСПЛ викладену в рішенні у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011 року є, що у даному кримінальному провадженні наявний конкретний суспільний інтерес (захист прав потерпілого) який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості, а тому обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим оскільки тяжкість покарання значно збільшує ймовірність ризику переховування перебуваючи за межами державного кордону України..

Крім того підозрюваний ніде не працює нічим не займається, не має місця роботи та будь-яких доходів. Отже він не має міцних соціальних зв`язків та його нічого не утримує в місці проживання.Наявність лише місця проживання не зменшує ризик переховування.

Ризик передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 перебуваючи перебуваючи на волі, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у тому числі тих, місцезнаходження яких станом на сьогодні може бути не встановленим, оскільки кримінальне провадження наразі перебуває на початковій стадії досудового розслідування, а злочини в яких підозрюють ОСОБА_5 вчинено ще в 2019 році, що значно ускладнює відшукання доказів, та вживаються відповідні заходи, спрямовані на встановлення інших речових доказів у провадженні, а відтак ризик передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України не перестав існувати.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що в даному кримінальному провадженні встановлено двоє потерпілих, які є доньками підозрюваного ОСОБА_5 , та те, що злочин, передбачений ст. 152 КК України, у даному кримінальному провадженні, пов`язаний із домашнім насильством, та що підозрюваний вчинив злочин проти статевої свободи своїх малолітніх доньок, одній з яких на момент вчинення було 8 років, а іншій - 12 років. Окрім родинних звязків між потерпілими та підозрюваним, слід врахувати те, що вони проживають в одному населеному пункті, а тому підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих, залякати їх з метою зміни ними моїх показань та таким чином уникнути кримінальної відповідальності. Отже ризик не зменшився.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України) теж не зменшився.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для продовження ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, тяжкого стану здоров`я, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на теперішній час не встановлено.

Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів ( ч. 3 ст. 197 КПК України) .

Отже слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню, так як підозра відносно ОСОБА_5 обґрунтована та ризики, що встановлені при обранні запобіжного заходу не зменшилися та існують і надалі

Відповідно до вимог абзацу 1 ч. 3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті .

Так п.1 ч.4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

ОСОБА_5 підозрюють у вчиненні злочину за ч.4 ст.152 КК України, тобто пов`язаному з застосуванням насильства, отже слідчий суддя вважає занеобхідне не визначати розмір застави.

Строк на який можливо продовжити запобіжний захід - до 07.05.2025 оскільк саме до 07.05.2025 прожовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000004 від 02.01.2025 за ч. 4 ст. 152 КК України

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 184, 193-194, 196-197, 199, 205, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000004 від 02.01.2025 за ч. 4 ст. 152 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строків досудового розслідування, тобто до 07 травня 2025 року включно.

Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали оголошено 04.04.2025 о 16-00 годині

Слідчий суддя ОСОБА_1