03.03.2025
Справа № 331/4041/24
Провадження № 1-в/331/8/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» березня 2025 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі: прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі подання начальника Олександрівського районного відділу філії Держаної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у вигляді громадських, виправних робіт або позбавленням волі відносно засудженого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Олександрівського районного відділу філії Держаної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернулась до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з поданням про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у вигляді громадських, виправних робіт або позбавленням волі відносно засудженого ОСОБА_4 .

В обґрунтування подання зазначено, що вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень. Вирок набрав законної сили 06.08.2024 року. Вказаний вирок надійшов на виконання до Олександрівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області 20.08.2024 року. На момент звернення із вказаним поданням до суду, засуджений ОСОБА_4 до органу пробації не з`явився, документ про сплату штрафу не надав. Інформації про причини невиконання засудженим призначеного йому покарання за вироком суду орган пробації не має, тому просить вказане подання задовольнити.

Представник уповноваженого органу з питань пробації в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд вказаного подання без його участі, подання підтримує в повному обсязі, наполягає на його задоволенні.

Засуджений ОСОБА_4 ,який був належним чином повідомлений про місце та час розгляду подання, в судове засідання не з`явився і від нього не надійшло повідомлення про поважні причини неприбуття.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного подання, посилаючись на те, що орган пробації не виконав всі необхідні дії, передбачені ст. 26 КВК України, а саме, не перевірив належним чином майновий стан засудженого, не звернувся з відповідною заявою до військової частини, яка б підтверджувала або спростовувала факт отримання засудженим заробітної плати. Разом з тим, засуджений ОСОБА_4 є військовослужбовцем, а тому відносно нього не може бути застосовано покарання у вигляді громадських або виправних робіт. Також зазначив, що ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального проступку, тому несплачена сума штрафу не може бути замінена на покарання у вигляді позбавлення волі.

Розглянувши вказане подання та надані матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень. Вирок набрав законної сили 06.08.2024 року, інформація про сплату засудженим ОСОБА_4 штрафу, призначеного вироком суду, відсутня.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України, з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

У відповідності до ч. 5 ст. 53 КК України у разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.

У разі несплати штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, призначеного як основне покарання, та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді позбавлення волі із розрахунку один день позбавлення волі за вісім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у таких межах:

1) від одного до п`яти років позбавлення волі - у випадку призначення штрафу за вчинення нетяжкого злочину;

2) від п`яти до десяти років позбавлення волі - у випадку призначення штрафу за вчинення тяжкого злочину;

3) від десяти до дванадцяти років позбавлення волі - у випадку призначення штрафу за вчинення особливо тяжкого злочину.

Якщо під час розрахунку строку позбавлення волі цей строк становить більше встановлених цією частиною статті меж, суд замінює покарання у виді штрафу покаранням у виді позбавлення волі на максимальний строк, передбачений для злочину відповідної тяжкості цією частиною статті.

З наведеного слідує, що з метою прийняття рішення про розстрочку несплаченої суми штрафу певними частинами, необхідно обов`язково враховувати майновий стан засудженого, строк виплати яких не може перевищувати один рік.

За відсутності підстав для розстрочки виплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт або виправними роботами.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Частиною 2 статті 57 КК України передбачено, що виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Заміна несплаченої суми штрафу покаранням у виді позбавлення волі відбувається лише у випадку несплати штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, призначеного як основне покарання та за відсутності підстав для розстрочки його виплати.

Таким чином, аналізуючи зміст подання органу пробації, судом встановлено, що в ньому порушуються вимоги, які суперечать вищевказаним нормам закону, оскільки такі види покарання як громадські роботи та виправні роботи не можуть бути застосовані до ОСОБА_4 з огляду на те, що останній є військовослужбовцем, а заміна несплаченої суми штрафу на позбавлення волі, в даному випадку, можлива лише при призначенні покарання у вигляді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, розстрочка несплаченої суми штрафу полягає у виплаті певними частинами з обов`язковим врахуванням майнового стану засудженого, на строк, що не може перевищувати один рік і вказане повинно бути належним чином мотивовано у поданні, чого в даному випадку, дотримано не було.

Крім того, з огляду на те, що засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, суд позбавлений можливості вислухати думку останнього щодо розстрочки несплаченої ним суми штрафу, призначеного вироком суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні вказаного подання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 372, 395, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання начальника Олександрівського районного відділу філії Держаної установи «Центр пробації» в Запорізькій області від 16.10.2024 року, яке надійшло до суду 24.10.2024 року, про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у вигляді громадських, виправних робіт або позбавленням волі відносно засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1