Справа №: 398/4563/22
провадження №: 1-кс/398/546/25
УХВАЛА

Іменем України

"16" квітня 2025 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_3 про самовідвід у розгляді скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №70001160 у справі №398/4563/22 (провадження №1-кс/398/543/25)

ВСТАНОВИВ:

14.04.2025 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями слідчим суддею було призначено суддю ОСОБА_3 .

14.04.2025 року слідчим суддею ОСОБА_3 був заявлений самовідвід, який обґрунтований тим, що під час розгляду справ, учасником яких є ОСОБА_4 , останній в кожному судовому засіданні висловлює свою недовіру в об`єктивності, безсторонності та неупередженості з боку судді ОСОБА_3 під час вирішення справ, що викликає у нього сумнів щодо реалізації його прав на справедливий судовий розгляд, посилаючись на незаконність ухвалених судових рішень, що стає наслідком заявлення відводів з його боку. Також, ОСОБА_4 постійно звинувачує її у фальсифікації, у порушенні нею його процесуальних прав, називає «злочинницею», яка не має права розглядати справи за його участю. Зазначає, що у ОСОБА_4 склалася стійка думка щодо упередженості судді ОСОБА_3 при розгляді справ, де він є учасником, а тому остання заявила собі самовідвід з метою запобігання можливих безпідставних звинувачень у необ`єктивному розгляді справи, усунення в подальшому від можливих сумнівів щодо неупередженості слідчого судді, аби за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви у неупередженості судді під час вирішення даної справи та з метою уникнення суб`єктивної недовіри учасників, у відповідності до правил суддівської етики, з морально-етичних міркувань.

Слідча суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_3 належним чином повідомлена про розгляд заяви про самовідвід, у судове засідання не з`явилась, будь-яких заяв, клопотань від неї не надходило.

ОСОБА_4 повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви про самовідвід судді ОСОБА_3 шляхом направлення повістки про виклик до суду в його електронний кабінет, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань не подавав.

Враховуючи наведене, суддя вважає за можливе розглянути заяву про самовідвід судді у відсутність осіб, які не з`явилися.

Дослідивши заяву про самовідвід, повно та всебічно з`ясувавши обставини, що мають значення для правильного вирішення питання про самовідвід слідчого судді, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відводу судді ОСОБА_3 виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав передбачених статтями 75-79 цього Кодексу слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для самовідводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про самовідвід, повинні бути доведеними.

Самовідвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Ознайомившись із заявою про самовідвід, перевіривши викладені в ній доводи, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на викладене.

Як вбачається із заяви про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 скаржник ОСОБА_4 в кожному судовому засіданні висловлює свою недовіру в об`єктивності, безсторонності та неупередженості з боку слідчого судді ОСОБА_3 під час вирішення справ, що викликає у нього сумніви щодо реалізації його права на справедливий суд. ОСОБА_4 звинувачує слідчу суддю ОСОБА_3 у фальсифікації, порушенні нею процесуальних прав, називає «злочинницею». Мотивуючи заяву про самовідвід слідчим суддею ОСОБА_3 зазначено, що у ОСОБА_4 склалася стійка думка у її упередженості при розгляді справ та з метою запобігання можливих безпідставних звинувачень у необ`єктивному розгляді справи, усуненні в подальшому від можливих сумнівів щодо неупередженості слідчого судді, з метою уникнення суб`єктивної недовіри учасників.

Зазначаючи підстави самовідводу слідчим суддею ОСОБА_3 лише зазначені вислови ОСОБА_4 щодо її упередженості та необ`єктивному розгляді справ, де стороною є ОСОБА_4 .

Оскільки жодних доказів на підтвердження факту упередженості або необ`єктивному розгляді справи слідчим суддею ОСОБА_3 суду не надано, а тому, на підставі вищевикладеного суд зазначає, що суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді.

Висловлювання ОСОБА_4 щодо слідчого судді ОСОБА_3 є лише усним або письмовим виразом особистої думки, почуттів, поглядів або інших його внутрішніх станів, оскільки судовий розгляд призводить до вирішення справи на користь однієї із сторін, при цьому інтереси іншої сторони, як правило, залишаються незадоволеними, що і призводить, в свою чергу, до негативних висловів, зневажливої поведінки або образ з боку невдоволеної сторони.

Частиною сьомою статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено обов`язок судді справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону, з дотриманням засад і правил судочинства. Приймаючи присягу, суддя бере на себе зобов`язання, зокрема, безсторонньо, неупереджено та незалежно здійснювати правосуддя.

Суддя (суд) своєю процесуальною та позапроцесуальною поведінкою має таку неупередженість та безсторонність транслювати, демонструючи презумпцію неупередженості судді.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути видно, що воно чиниться (рішення у справах «Білуха проти України», пункт 53, «Де Куббер проти Бельгії», пункт 26).

Аналізуючи наведені в заяві про самовідвід судді обставини на предмет їх відповідності вищенаведеним положенням законодавства, суддя вважає, що в поданій заяві про самовідвід не зазначено обґрунтованих підстав, передбачених ст. 75 КПК України, та не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість розгляду даної справи суддею ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 75, 80, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_3 про самовідвід у розгляді скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №70001160 у справі №398/4563/22 (провадження №1-кс/398/543/25) - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1