В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/633/23

Провадження № 1-кп/348/91/24

17 грудня 2024 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у судовому засіданні в м. Надвірна Івано-Франківської області кримінальне провадження №0000050 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Балтійськ, російська федерація, з професійно-технічною освітою, та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 2 березня 2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

інші учасники: прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

встановив:

18.02.2023 о 14.40 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_3 та його колишньою дружиною ОСОБА_6 на грунті побутового непорозуміння виник конфлікт, під час якого ОСОБА_3 , умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, наніс один удар кулаком лівої руки в обличчя потерпілої, внаслідок чого завдав їй тілесні ушкодження у вигляді закритої травми спинки носа у вигляді синця та перелому без порушення функції носового дихання, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Такими діями, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю. Пояснив, що потерпіла є його колишньою дружиною та на даний час вони проживають разом. 18.02.2023 він дійсно завдав потерпілій один удар кулаком в обличчя, у ході побутового конфлікту. Зазначив, що потерпіла не купила сигарети, а тому обвинувачений рознервувався і вдарив потерпілу. Щиро розкаюється у вчиненому. Більше з потерпілою не конфліктує.

Потерпіла ОСОБА_6 у ході судового провадження, дала такі показання. У 2019 році вони з обвинуваченим розірвали шлюб. З того часу вони проживала окремо. 18.02.2023 потерпіла прийшла до обвинуваченого вперше після того як вони тривалий час не проживали разом. Оскільки обвинувачений не мав продуктів харчування, потерпіла пішла в магазин, щоб купити все необхідне, але забула купити сигарети. Коли потерпіла повернулася без сигарет це обурило обвинуваченого і він ропочав конфлікт. Через це потерпіла вирішила піти. Коли вона вже одягалася, обвинувачений завдав їй один удар кулаком в обличчя. Від цього з носа потерпілої пішла кров і вона звернулася за медичною допомогою. Медичні працівники повідомили поліцію. На даний час потерпіла проживає разом з обвинуваченим. Вони не конфліктують, сімейні стосунки не підтримують, але потерпіла допомагає обвинуваченому, оскільки він перебуває у скрутному майновому становищі. Просила звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Зазначила, що його пробачила і жодних претензій до нього не має.

Відомості про вчинення кримінального правопорушення були внесені на підставі повідомлення на лінію 102, що підтверджується рапортом від 18.02.2023.

Згідно з протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 18.02.2023, о 15.40 потерпіла повідомила про те, що приблизно о 14.40 у неї виник конфлікт з обвинуваченим, у ході якого обвинувачений завдав потерпілій один удар кулаком в ділянку носа.

У потерпілої було діагностовано закритий перелом спинки носа та забій м`яких тканин обличчя. Вона самовільно покинула медичний заклад. Це підтверджується догоспітальним клінічним протоколом №350 від 18.02.2023.

Згідно з висновком експерта від 22.02.2023 №50 у ОСОБА_6 виявлено закриту травму спинки носа у вигляді синця та перелому без порушення функції носового дихання, яка отримана внаслідок дії тупого твердого предмету, могла бути завдана 18.02.2023 і відносить до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 08.03.2023 обвинувачений, у присутності понятих: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , спершу пояснив, а потім показав як саме завдав тілесні ушкодження потерпілій. Так, 18.02.2023 приблизно о 14.40 обвинувачений та потерпіла перебували за місцем проживання обвинуваченого, де між ними виник словесний конфлікт під час якого ОСОБА_3 наніс кулаком лівої руки удар в обличчя ОСОБА_6 , такими діями спричинив їй тілесні ушкодження.

Досліджені у ході судового провадження докази є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності доводять вину обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст.125 КК України поза розумним сумнівом.

В судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: копія паспорта громадянина України; вимога щодо судимостей та копію вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.03.2023 у справі №348/174/23 та довідка про звільнення, відповідно до якої 08.04.2024 обвинувачений повністю відбув покарання за вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.09.2023; довідка про неперебування на обліку у лікаря-психіатра та про неперебування на обліку у лікаря-нарколога; характеристика з місця проживання обвинуваченого, згідно з якою обвинуваченого характеризують негативно; копії витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо реєстрації шлюбу та розірвання шлюбу, відповідно до яких обвинувачений 11.05.1993 зареєстував шлюб з ОСОБА_9 , цей був розірваний 20.10.1997 і після цього обвинувачений 18.06.2016 зареєстував шлюб з ОСОБА_6 , який був розірваний 20.04.2019; висновок судово-психіатричного експерта від 29.10.2024 №402/2024, відповідно до якого ОСОБА_3 тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або інший хворобливим станом психіки на момент вчинення кримінального правопорушення (18.02.2023) не страждав і не страждає на даний час, виявляє ознаки РПП внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності; на час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 перебував в стані і перебуває на даний час, у якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує.

Враховуючи викладене, суд, допитавши учасників кримінального провадження, дослідивши докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, доведена у повному обсязі, його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Захисник у судових дебатах просив при призначенні покарання обвинуваченому застосувати ст.69 КК України, а саме призначити покарання у виді громадських робіт на мінімальний строк, визначений у Загальній частині КК України, з урахуванням обставини, яка пом`якшує покарання, що зазначена у обвинувальному акті, а також активного сприяння обвинуваченим у розкритті кримінального правопорушення, та даних про особу обвинуваченого. Так, відповідно до вимог ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексуза цей злочин.

Суд доходить висновку, що така позиція сторони захисту щодо призначення покарання обвинуваченому є необгрунтованою. Так, наявність однієї пом`якшуючої обставини, яка вказана у обвинувальному акті знайшла підтвердження у ході судового розгляду. Однак у ході судового розгляду не було доведено наявності інших обставин, що пом`якшують покарання. Участь у проведенні слідчого експерименту є процесуальним правом обвинуваченого та сама по собі не може свідчити про наявність такої обставини, що пом`якшує покарання як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, якщо при цьому відсутні інші докази активної поведінки обвинуваченого у ході дізнання, яка б вплинула на закінчення дізнання у більш короткі строки чи була спрямована на доведення обставин, які не були відомі дізнавачу до цього. За таких обставин, підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому немає.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, його вік, сімейний стан, стан здоров`я, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя, а також поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального проступку та ставлення потерпілої до дій обвинуваченого.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу, визначеному у санкції вказаної статті.

Відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України, речові докази, а саме: догоспітальний клінічний протокол №350 від 18.02.2023, який відповідно до постанови від 21.02.2023 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні слід залишити у матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі сімдесяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1275 (одну тисячу двісті сімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Речовий доказ - догоспітальний клінічний протокол від 18.02.2023 №350 на ім`я ОСОБА_6 , залишити у матеріалах кримінального провадження №0000050.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1