№ провадження 1-кс/208/887/25
УХВАЛА

Іменем України

26 лютого 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ), захисника ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання слідчого СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей не маючого, військовослужбовця за призовом під час мобілізації, на особливий період, командира відділення радіорозвідки розвідувального взводу 1 єгерського батальйону, в/ч НОМЕР_1 , старшого солдата, учасник бойових дій з 01.02.2016 року, раніше не судимого, зареєстрованого та фактичного мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Слідчий СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, погоджене з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У клопотанні зазначено, що наявні обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

Переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що старший солдат ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді виключно позбавлення волі строком від 8 до 12 років, та ризик втечі може бути розцінений підозрюваним ОСОБА_5 менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарань, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.

Крім того, з обставин кримінального провадження вбачається, що старший солдат ОСОБА_5 будучи особою, яка на підставі статутів Збройних Сил України, Присяги взявши на себе зобов`язання знаходитися на території місця дислокації свого військового підрозділу або у місці, визначеному його командирами, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватись Конституції і законів України, зберігати державну і військову таємницю, порушив ці зобов`язання. Вказане також має стати підставою для того аби визнати, що ОСОБА_5 повинен був сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України, в той час як своєю поведінкою вже продемонстрував зневагу до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Військової присяги.

Також не можна лишати поза увагою той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 як особа, яка тривалий час знаходилася в районі ведення бойових дій, значно краще ніж пересічний українець володіє інформацією щодо місць проходу на територію, тимчасово непідконтрольну органам державної влади України, і може використати дану інформацію для переховування на вказаній території з метою ухиляння від покарання у разі доведеності його вини.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі визнання його вини, може здійснити спроби переховатися від органів досудового розслідування та суду, тобто існує реальний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, та потерпілого, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства до начальника. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування, та оскільки залишив місце вчинення кримінального правопорушення та вжив заходів до розірвання зв`язку між собою та знаряддям злочину.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі визнання його вини, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто існує реальний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що згідно показів свідків, які є військовослужбовцями, які проходять службу разом з ним в військовій частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - ОСОБА_5 скоював аналогічні кримінальні правопорушення в м. Мирноград, Донецької області, що дає підстави вважати про ризики вчинення інших кримінальних правопорушень, або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування існує реальна можливість вчинення останнім злочину, передбаченого ст. 408 КК України («Дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу»).

Враховуючи викладене орган досудового розслідування вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто існує реальний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У разі обрання судом стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній зможе реалізувати дії, зазначені у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, це може призвести до втрати доказів для доведення вини останнього в суді, що призведе до уникнення особою кримінальної відповідальності за скоєння особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, що являється найвищою соціальною цінністю в державі.

Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому.

Прокурор у судовому засіданні прохала клопотання задовольнити, враховуючи викладені у клопотанні обставини.

Підозрюваний в судовому засіданні прохав пом`якшити запобіжний захід.

Захисник в судовому засіданні підтримала позицію підзахисного.

Слідчий суддя, вислухавши сторони, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

В судовому засідання встановлено, що 01.12.2024 старшого солдата ОСОБА_5 о 20 годині 40 хвилин затримано в порядку ст. 208 КПК України.

02.12.2024 старшого солдата ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

04.12.2024 ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по відношенню до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 01.02.2025 з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , з місцем дислокації АДРЕСА_2 та визначено розмір застави у сумі 242 240 грн.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: допитами свідків, потерпілого, протоколами слідчих експериментів та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Зазначені матеріали містять достатні дані, що дають підстави вважати, що ОСОБА_5 причетні до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 01.03.2025, проте закінчити досудове розслідування у вказаний строк не видається можливим, оскільки досягти мети досудового розслідування та встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні необхідновиконати ряд заходів, а саме:

-Здійснити тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», ТОВ «лайфселл» та ПрАТ «ВФ Україна»;

-Отримати висновки судових експертиз, а саме молекулярно-генетичної, комп`ютерно-технічної, дактолоскопічної;

-Встановити та допитати додаткових свідків;

-Отримати матеріали з УКР ГУ НП в Донецькій області на виконання доручень слідчого;

-При наявності, розглянути клопотання сторони захисту;

-Оголосити про підозру у вчиненні кримінальних правопорушеннях в остаточній редакції;

-Виконати вимоги ст. 290 КПК України;

-Скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та звернутися до суду з обвинувальним актом;

-Провести інші заходи, направлені на всебічне, повне і неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, необхідність яких може виникнути після отримання вказаних матеріалів.

23.01.2025 керівником Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_13 , продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців тобто до 01.03.2025 включно.

26.02.2025 року ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області строк досудового розслідування було продовжено до п`яти місяців, тобто до 01.05.2024 року включно.

Слідчим відділом СУ ГУНП в Донецькій області за процесуального керівництва прокурорів Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000940 від 01.12.2024, за підозрою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянина України, освіта: середня, не одруженого, на утриманні неповнолітню (малолітніх) дітей не має, військовослужбовця за призовом під час мобілізації, на особливий період, командира відділення радіорозвідки розвідувального взводу 1 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, та проходячи її на посаді командира відділення радіорозвідки розвідувального взводу 1 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 , маючи кримінальний протиправний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, 30 листопада 2024 року, знаходячись у місці тимчасової дислокації свого підрозділу в місті Білицьке Добропільської територіальної громади Покровського району Донецької області, близько 20.00 запропонував військовослужбовцям свого підрозділу ОСОБА_14 та ОСОБА_15 виїхати до міста Покровськ Донецької області з метою пошуку та викрадення майна з покинутих будинків місцевих мешканців, які евакуювались в зв`язку з бойовими діями, які ведуться на території Покровського району Донецької області, на що останні відповіли згодою.

В цей же день, тобто 30 листопада 2024 року близько 23.00 старший солдат ОСОБА_5 , молодший лейтенант ОСОБА_14 та солдат ОСОБА_15 прибули до будинку АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_16 , після чого старший солдат ОСОБА_5 разом з солдатом ОСОБА_15 та молодшим лейтенантом ОСОБА_14 через зазор між воротами та гаражем проникли на територію двору вказаного домоволодіння.

Надалі, знаходячись на території домоволодіння, належного ОСОБА_16 , солдат ОСОБА_15 побачив через вікно з боку гаража, що в середині вказаного приміщення знаходиться автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Transporter», д/н НОМЕР_2 , білого кольору, належний ОСОБА_16 , та сповістив про це ОСОБА_5 та ОСОБА_14 та запропонував останнім проникнути в приміщення гаражу з метою подальшого незаконного заволодіння транспортним засобом, на що останні відповіли згодою.

Реалізуючи свій спільний злочинний намір, направлений на таємне, умисне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, солдат ОСОБА_17 зняли металевий профіль, якій кріпився на цвяхах, та яким був вставлений замість віконного скла на тильній стороні гаражного приміщення, та через отвір, який утворився, разом зі старшим солдатом ОСОБА_5 та молодшим лейтенантом ОСОБА_14 проникли всередину приміщення. Перебуваючи в приміщенні гаражу старший солдат ОСОБА_5 в поліетиленовому пакеті пакеті, який знаходився на підлозі, знайшов ключі запалення від автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Transporter», д/н НОМЕР_2 , білого кольору та надалі передав їх ОСОБА_15 , який відчинив двері даного автомобіля, після чого проник в середину в кабіну, сів за водійське сидіння, а молодший лейтенант ОСОБА_14 за пасажирське сидіння.

В цей час старший солдат ОСОБА_5 витяг два металеві засови, розташовані в нижній частині з внутрішньої сторони воріт гаражу та відчинив ворота гаражу, після чого солдат ОСОБА_15 на вказаному транспортному засобі разом з молодшим лейтенантом ОСОБА_14 виїхали з приміщення гаражу на вулицю та вирушили на ньому до місця тимчасової дислокації підрозділу міста Білицьке Добропільської територіальної громади Покровського району Донецької області, таким чином заволодівши автомобілем «Volkswagen» моделі «Transporter», д/н НОМЕР_2 , вартістю 494 987,64 грн, тобто такої, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, належним ОСОБА_16 .

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, вчиненому з проникненням у приміщення, та предметом якого є транспортний засіб, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, старший солдат ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так у рішенні ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (пункті 175) зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, SeriesA, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

При розгляді вказаного клопотання, суд виходить з того, що в наявності обґрунтована підозра про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, та на даній стадії слідчий суддя не надає оцінку доказам щодо їх достатності та допустимості.

Слідчий суддя вважає реальними, обґрунтованими та доведеними заявлені прокурором ризики переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню, незаконно впливати на інших осіб які причетні до вказаного кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора про необхідність обрання щодо обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, на переконання суду, не здатен в повній мірі нівелювати визначені вище ризики, а саме не зможе утримати ОСОБА_5 від переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків по кримінальному провадженню, незаконного впливу на інших осіб які причетні до вказаного кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення.

Згідно з п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко при проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Окрім цього, відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Викладене у сукупності дає підстави для задоволення клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 . Так, з урахуванням досліджених у судовому засіданні матеріалів, слідчий суддя вбачає підстави для визначення підозрюваному застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000940 від 01.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів з 26.02.2025 року до 26.04.2025 р. включно з утриманням його на Гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 , з місцем дислокації АДРЕСА_2 .

Відповідно до норм ч. 5 ст. 182, ч. 4 ст. 183 КПК України, визначити ОСОБА_5 розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240,00 гривень. У разі внесення застави на депозитний рахунок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього наступні зобов`язання, які він повинен буде виконувати строком до 26.04.2025 року:

-своєчасно прибувати за першою вимогою до слідчих слідчої групи, прокурорів групи прокурорів, слідчого судді, суду в межах кримінального провадження №0000940 від 01.12.2024, залежно від стадії кримінального провадження;

-не відлучатись за межі Покровського району Донецької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою;

-утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

-утримуватися від спілкування з підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ;

-здати на збереження до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну (за наявності).

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1