ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/370/25 Справа № 707/2421/23 Категорія: ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

прокурорів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2025 року

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою, що оскаржується, ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 24 квітня 2025 року.

При прийнятті такого рішення, суд врахував ступень тяжкості кримінальних правопорушень, що інкримінується обвинуваченій ОСОБА_7 , які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. Окрім того, суд вказав, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. На існування наведених ризиків, як встановив суд першої інстанції, вказує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання останньої винуватою у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Також суд послався на відомості про особу обвинуваченої, яка не працює, раніше судима за аналогічні злочини, та яка, знаючи про наявність щодо неї кримінального провадження, яке перебуває на розгляді у суді, неодноразово беручи участь в судових засіданнях, самовільно залишила місце свого проживання та територію України без дозволу суду, маючи застосований до неї запобіжний захід у вигляді застави, з умовами якого остання була ознайомлена, через що перебувала у розшуку, в тому числі і міжнародному.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та встановити розмір застави, яка може забезпечити належне виконання останньою обов`язків прибувати до суду та унеможливити ризики переховуватися від правосуддя. Вважає, що вищевказана ухвала прийнята з грубим порушенням норм процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції прийняв рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачена за відсутності об`єктивної можливості доставити останню до суду з порушенням вимог абз. 12 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено право обвинуваченої на захист та ч. 2 ст. 20 КПК України. Зокрема, судом порушено право обвинуваченої користуватися правовою допомогою захисника за договором, обмеживши його участь у судовому засіданні, через те, що захисника про участь у судовому засіданні із застосуванням доступних технічних засобів відеозв`язку, яке мало відбуватися о 16 год. 20 хвил. 26 лютого 2025 року, повідомили вже після початку засідання на електронну пошту о 16 год. 20 хвил., не надавши часу для приєднання до відеоконференції, о 16 год. 22 хвил. суд оголосив перерву в судовому засіданні у зв`язку з відсутністю захисника, в подальшому прийнявши рішення про доручення призначити захисника, уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, обмеживши при цьому участь захисника за договором, не повідомляючи його про засідання у справі та обмеживши його доступ в судовому засіданні за допомогою засобів відеозв`язку. Також суд проігнорував заперечення обвинуваченої проти участі іншого захисника.

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- обвинувачена та її захисник, які підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- прокурори, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність ухвали суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченої та її захисника, прокурорів, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, тобто, питання щодо продовження строків тримання під вартою мають вирішуватися у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 199 КПК України при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Дані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що при прийняті рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував наявність ризиків: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, котрі є підставою для застосування запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання її винуватою у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вона обвинувачується, може реально спонукати її до вчинення дій, спрямованих на переховування від суду.

Наведене підтверджується відомостями про особу обвинуваченої, яка не працює, раніше судима за аналогічні злочини, та яка знаючи про наявність щодо неї кримінального провадження, яке перебуває на розгляді у суді, неодноразово беручи участь в судових засіданнях, самовільно залишила місце свого проживання та територію України без дозволу суду, маючи застосований до неї запобіжний захід у вигляді застави, з умовами якого остання була ознайомлена, через що перебувала у розшуку, в тому числі і міжнародному.

Щодо порядку розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу.

Частиною 3 ст. 21 КПК України передбачено, що кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі, яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Положеннями ч. 2 ст. 336 КПК України передбачено, що суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своєму висновку, зокрема, зазначила, що з урахуванням положень ч. 2 ст. 336 КПК України, прийняття судом рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, який заявив клопотання про безпосередню участь у судовому розгляді, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану. У разі непереборності виниклих загроз, відповідно до вимог ст. 336 КПК України, суд мотивованою ухвалою, з наведенням відповідного обґрунтування, повинен ухвалити рішення про проведення дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції за участю обвинуваченого (постанова об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 листопада 2022 року в справі № 415/1698/12-к).

Варто зауважити, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан, строк дії якого продовжено.

З урахуванням викладеного, в умовах правового режиму воєнного стану, зваживши, що обвинувачена за умовами екстрадиції з Німеччини перебувала в ДУ «Івано-Франківській установі виконання покарань №12», місцевий суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийняв обґрунтоване рішення про проведення судових засідань за участю обвинуваченої дистанційно в режимі відеоконференції з приміщення вказаної установи.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що проведення судового засідання в режимі відеоконференції є одним із видів участі особи в судовому засіданні, оскільки вона має можливість у режимі реального часу сприймати те, що відбувається під час судового розгляду, вчасно реагувати на будь-які слова чи дії учасників, висловлювати власну позицію, ставити запитання та користуватися усіма правами, передбаченими законом.

У разі застосування відеоконференції має забезпечуватись не просто формальна присутність обвинуваченого у залі судового засідання, а саме ефективна участь у судовому процесі, яка включає в себе перш за все право бачити, чути та спостерігати за тим, що відбувається в судовому засіданні без технічних перешкод («Марчелло Віола (Marcello Viola) проти Італії», заява № 45106/04).

Разом з тим апелянт не оспорював, що зв`язок був належної якості та давав можливість учасникам справи користуватися усіма своїми правами, останні чули пояснення сторін, надавали чіткі відповіді на поставлені їм запитання.

Доводи апеляційної скарги про порушення права на захист є необґрунтованими.

Під час судового провадження захист прав та законних інтересів ОСОБА_7 здійснював захисник ОСОБА_6 .

Із журналу судового засідання від 26 лютого 2025 року та аудіозапису цього судового засідання, який міститься на технічному носії фіксації кримінального провадження в суді першої інстанції, вбачається, що захисник ОСОБА_6 не з`явився у судове засідання. Захисник, приймаючи в цей день участь у розгляді цього клопотання, після вирішення заявленого ним відводу судді, не вийшов на відеоконференцзв`язок з Черкаським районним судом Черкаської області поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів та не відповідав на телефонні дзвінки, які здійснювались на телефонний номер, повідомлений ним суду.

У зв`язку з цим суд поставив на обговорення питання про залучення іншого захисника для проведення окремої процесуальної дії.

Відповідно до вимог ст. 53 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд залучають захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, виключно у невідкладних випадках, коли є потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії за участю захисника, а завчасно повідомлений захисник не може прибути для участі у проведенні процесуальної дії чи забезпечити участь іншого захисника або якщо підозрюваний, обвинувачений виявив бажання, але ще не встиг залучити захисника або прибуття обраного захисника неможливе (ч. 1). Здійснення захисту під час проведення окремої процесуальної дії не покладає на захисника обов`язку надалі здійснювати захист у всьому кримінальному провадженні або на окремій його стадії (ч. 5).

Після роз`яснення судом першої інстанції зазначених положень кримінального процесуального закону щодо залучення іншого захисника лише для участі у проведенні окремої процесуальної дії, з огляду на відсутність захисника, явка якого в цьому кримінальному проваджені є обов`язковою та обмежений час для розгляду відповідного клопотання, через екстрадицію обвинуваченої, суд першої інстанції прийняв рішення про залучення захисника через центр з надання безоплатної правничої допомоги.

У судовому засіданні від 26 лютого 2025 року захист прав та законних інтересів ОСОБА_7 здійснював захисник ОСОБА_10 , залучений для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому ст. 49 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у даному конкретному кримінальному провадженні судом першої інстанції не було допущено порушення прав ОСОБА_7 на захист.

Як вбачається з матеріалів справи обвинуваченій раніше обирався запобіжний захід у виді застави, який нею було порушено.

Суд першої інстанції, з урахуванням положень п.п. 4, 5 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначив розмір застави у кримінальному провадженні, з чим погоджується апеляційний суд.

Всупереч доводам апеляційної скарги, колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. За таких обставин не вбачається безумовних підстав для скасування чи зміни ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4