Єдиний унікальний номер судової справи №678/114/25
Номер провадження №1-кс-678-104/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчий ОСОБА_3

прокурор ОСОБА_4 ,

підозрюваний ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Летичів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке подане слідчим слідчого відділення відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 і погоджене прокурором Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 12 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України, щодо підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2025 року до суду надійшло вказане клопотання за змістом якого ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 357 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому слідчий і прокурор просять застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з можливістю внесення застави у розмірі, визначеному КПК України.

Слідчий ОСОБА_3 і прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримали і просили таке задовольнити, вважають, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із можливістю внесення застави зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечує проти застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом клопотання та доданих матеріалів досудовим розслідуванням встановлено, що 10 січня 2025 року близько 17:00 години, (більш точного часу досудовим розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення та наживи, достовірно знаючи що на території України діє правовий режим воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, неодноразово продовженого Указами Президента України, востаннє №26/2025 від 14 січня 2025 року усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, перебуваючи на території домогосподарства АДРЕСА_2 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинені метало-пластикові двері проник до приміщення будинку АДРЕСА_2 де перебуваючи в приміщені кухні з підвіконника, взяв до рук належний ОСОБА_6 чоловічий гаманець чорного кольору виготовлений з шкірозамінника, з металевою застібкою, в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 5000 гривень, банківська картка АТ КБ «Приват Банк» із № НОМЕР_1 , належна ОСОБА_6 , та шматок паперу із рукописним надписом «PIN-коду» до вищевказаної банківської картки, після чого утримуючи при собі вказаний гаманець із зазначеним майном покинув приміщення житлового будинку, і таким чином розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_5 таємно викрав майно ОСОБА_6 на загальну суму 5000 гривень чим заподів йому майнову шкоду на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло та в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього 10 січня 2025 року, близько 17:30 години (більш точного часу досудовим розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні кухні на території господарства під АДРЕСА_2 , до якого незаконно проник за вищевказаних обставин, маючи вільний доступ до чоловічого гаманця чорного кольору виготовленого з шкірозамінника, з металевою застібкою в якому знаходився офіційний документ, тобто електронним платіжним документ, як засіб доступу до банківського рахунку а саме банківська картка AT КБ «Приват Банк» із № НОМЕР_1 , належна ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на викрадення офіційного документу з метою викрадення грошових коштів, які перебували на рахунку вказаної банківської картки, прийняв рішення протиправно обернути її на свою користь, шляхом таємного викрадення.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Окрім цього, 11 січня 2025 року в період часу починаючи з 06 год. 21 хв. 39 с. по 06 год. 41 хв. 18 с. ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне повторне викрадення грошових коштів, маючи при собі банківську картку AT КБ «Приват Банк» із № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_6 , яка була викрадена за вище викладених обставин, знаючи що на території України діє правовий режим воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, неодноразово продовженого Указами Президента України, востаннє №26/2025 від 14 лютого 2025 року, заздалегідь знаючи «PIN-код» до викраденої банківської картки, який був записаний на шматку паперу, та знаходився у викраденому ним гаманці, перебуваючи поряд із банкоматом AT КБ «Приват Банк» під №CAHM0704, який розташований на території «Автовокзалу Центральний», в м. Хмельницький, Вінницьке шосе, 23, вставив до нього банківську картку із № НОМЕР_1 , та ввівши на вмонтованому в банкомат PIN-PAD, «PIN-код» вказаної картки, вчинив крадіжку грошових коштів в сумі 3000 гривень.

Крім цього, 11 лютого 2025 року в період часу починаючи з 10 год. 16 хв. 21 с. по 10 год. 17 хв. 18 с. ОСОБА_5 продовжуючи свою злочинну діяльність маючи при собі банківську картку AT КБ «Приват Банк» із № НОМЕР_1 , належна ОСОБА_6 , яка викрадена за вище викладених обставин, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне повторне викрадення грошових коштів із вказаної банківської картки, заздалегідь знаючи «PIN-код» до неї, який був записаний на шматку паперу, та знаходився у викраденому ним гаманці, перебуваючи поряд із банкоматом AT КБ «Приват Банк» під №CAHM1660, який розташований на території «Автовокзалу», в м. Славуті, по вул. Шевченка, 6, Шепетівського району Хмельницької області, вставив до нього викрадену банківську картку із № НОМЕР_1 , та ввівши на вмонтованому в банкомат PIN-PAD, «PIN-код» вказаної картки, вчинив крадіжку грошових коштів в сумі 2000 гривень.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_5 , вчинюючи неодноразові тотожні діяння, охоплені єдиним умислом, спрямованим на таємне заволодіння чужим майном, таємно викрав грошові кошти в сумі 5000 гривень, чим заподіяв майнову шкоду потерпілому ОСОБА_6 на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Орган досудового розслідування вважає, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому повторно в умовах воєнного стану, у таємному викраденні офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за суттю.

Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Сформувавши повідомлення про підозру орган досудового розслідування має обґрунтовані підстави вважати, що вказані кримінальні правопорушення міг вчинити саме ОСОБА_5 .

При цьому, підозрюваний ОСОБА_5 не заперечує обґрунтованість підозри, визнає фактичні обставини і не оспорює зібрані органом досудового розслідування докази.

Долучені до клопотання слідчим письмові докази дають слідчому судді правові підстави при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу вважати, що підозра у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення дійсно є обґрунтованою.

Отже, на даній стадії проведення досудового розслідування існує достатньо об`єктивної і доведеної інформації, що саме ОСОБА_5 міг вчинити кримінальні правопорушення.

Зміст клопотання свідчить, що ризики, які у ньому зазначені, дійсно наявні.

Так, орган досудового розслідування кваліфікує дії підозрюваного ОСОБА_5 як вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, та штраф до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.

Тобто, у разі доведення винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень йому може бути призначене реальне відбування покарання.

Суд вважає обґрунтованими доводи клопотання, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 , усвідомлюючи те, що за один із вчинених останнім злочинів, законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення відповідальності від покарання, оскільки суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від органів досудового розслідування). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, враховується, що в Україні відповідно до Указу Президента України № 64/2022, затвердженого законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений, та те, що підозрюваний усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжких кримінальних правопорушень може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

Існує також ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливого незаконного вчинення підозрюваним фізичного та психологічного тиску на свідків та потерпілих, спонукаючи їх до зміни ними показів або відмови від дачі показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності або ж її пом`якшення. Крім того, на даний час досудове розслідування знаходиться на початковій стадії, а слідчими вживаються заходи, спрямовані на встановлення і подальший допит свідків у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, адже не маючи засобів для існування, може спрямовувати свої дії на вчинення нових, кримінальних правопорушень, що підтверджується вчиненням ним декількох злочинів під час дії воєнного стану.

Суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, тяжкістю покарання, яке йому загрожує згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

При цьому суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи тяжкість та специфіку кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотаннях ризикам, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням ним процесуальних обов`язків.

Як зазначено у ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законодавець у ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установив у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 3028 грн.

З урахуванням особи підозрюваного, тієї обставини, що він офіційно не працює, неодноразово вчиняв злочини, розмір заподіяної шкоди, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність визначення розміру застави у середній межі, передбаченій п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, зокрема, сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вказаний розмір застави не буде завідомо непомірним для підозрюваного.

Клопотання підлягає задоволенню і до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Керуючись ст.ст. 110, 131-132, 176-178, 182-184, 196-198, 309-310, 369-372, 392-395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13 квітня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_5 розмір застави сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120,00 грн.

В разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 , строком на час дії даної ухвали, покласти наступні обов`язки:

1) прибувати до Відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, прокурора та суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першим викликом;

2) не відлучатися за межі Хмельницького району Хмельницької області без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання чи роботи;

4) утриматися від спілкування з потерпілими та свідками, крім як у присутності слідчого, прокурора та суду в ході проведення слідчих дій та судового розгляду.

У разі невиконання зазначених обов`язків, застава звертається в дохід держави.

В разі внесення застави підозрюваним ОСОБА_5 контроль за дотриманням визначених йому обов`язків покласти на Відділ поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області.

Строк дії ухвали - до 13 квітня 2025 року включно.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити підозрюваному та прокурору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1

Слідчий суддя ОСОБА_1