Справа № 603/182/25
Провадження № 1-кп/603/27/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Монастириська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 06.02.2025 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яргорів Монастириського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, який не працює, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

У невстановлені досудовим розслідуванням час та місці у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, носіння та зберігання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, діючи умисно, всупереч нормативним положенням постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471- XII «Про право власності на окремі види майна», розділу II Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, у липні 2024 року обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на польовій місцевості за межами с. Яргорів Чортківського району, за допомогою металошукача знайшов, тобто незаконно придбав вибухову речовину метальної дії одноосновний, бездимний порох на основі нітроцелюлози та дифеніламіну, як стабілізатора.

Надалі обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, всупереч нормативним положенням постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471- XII «Про право власності на окремі види майна», розділу II Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, після незаконного придбання вибухової речовини переніс її до домогосподарства, яке на праві власності належить ОСОБА_6 , у якому він зареєстрований та проживає, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином здійснивши незаконне носіння вибухової речовини.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру обвинувачений ОСОБА_3 , перенісши вищезгадану речовину до домогосподарства, яке на праві власності належить ОСОБА_6 , у якому він зареєстрований та проживає, діючи умисно, всупереч нормативним положенням постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471- ХІІ «Про право власності на окремі види майна», розділу II Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, зберігав дану вибухову речовину у підсобному приміщенні житлового будинку, яке на праві власності належить ОСОБА_6 , у якому він зареєстрований та проживає, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до 11 лютого 2025 року, здійснивши таким чином незаконне її зберігання.

Надалі, на підставі ухвали слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 10.02.2025 (справа № 595/193/25, провадження № 1-кс/595/59/2025) 11 лютого 2025 року, під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме у підсобному приміщенні житлового будинку було виявлено та вилучено вибухову речовину метальної дії, а саме одноосновний, бездимний порох на основі нітроцелюлози та дифеніламіну, як стабілізатора, вагою 1793 грами, яка знаходилися у пластмасовій ємності.

Такими умисними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбання, носіння та зберігання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.

09.04.2025 року у приміщенні Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області між прокурором Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_4 з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 з іншої сторони укладено угоду про визнання винуватості.

За цією угодою прокурор ОСОБА_4 , підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України, істотних для цього кримінального провадження обставин, а підозрюваний ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки, від відбування якого на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_3 .

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити вказану угоду, призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання, вважає, що при укладенні цієї угоди дотриманні вимоги КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований у результаті затвердження угоди, та просить затвердити вказану угоду про визнання винуватості і призначити йому узгоджену міру покарання.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи у порядку, визначеному п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження вищевказаної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України); угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди (ч. 4 ст. 469 КПК України).

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого немає потерпілих.

Судом установлено, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним. Умови угоди відповідають вимогам КПК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Узгоджена між сторонами угоди міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, не суперечить інтересам суспільства.

При затвердженні угоди суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, перебуває на обліку лікаря-психіатра у зв`язку з хронічним психічним захворюванням.

Також суд враховує, що згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 193 від 06.03.2025 року ОСОБА_3 страждає на аномалію інтелектуального розвитку у вигляді легкої розумової відсталості, що не досягає рівня вираженого недоумства. У період скоєння злочину ОСОБА_3 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Враховуючи викладене, а також те, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам закону, суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яке із врахуванням таких пом`якшуючих обставин як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, за відсутності обтяжуючих обставин, буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України наявні у кримінальному провадженні процесуальні витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/120-25/2142-ФХВР від 17.02.2025 року у розмірі 2387,70 грн та за проведення судової вибухотехнічної експертизи № СЕ-19/120-25/2330-ВТХ від 25.02.2025 року у розмірі 1989,75 грн.

Цивільний позов не пред`явлено.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 376, 468-471, 473-475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 09 квітня 2025 року між прокурором Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 06 лютого 2025 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 09 квітня 2025 року покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- 6 патронів калібру 7,62 мм (7,62х54R мм), які непридатні для стрільби, поміщені у сейф-пакет № 2661955, та 21 патрон калібру 7,62 мм (7,62х54R мм), які непридатні для стрільби, поміщені у сейф-пакет № 6131847, передані на зберігання до спеціальної камери зберігання речових доказів ВП № 2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області; суміш вибухових речовин метальної дії одноосновний, бездимний порох на основі нітроцелюлози та дифеніламіну, як стабілізатора, поміщений у сейф-пакет № 2724880, переданий до камери зберігання речових доказів ВП № 2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 4377 (чотири тисячі триста сімдесят сім) гривень 45 (сорок п`ять) копійок процесуальних витрат по справі за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/120-25/2142-ФХВР від 17.02.2025 року та судової вибухотехнічної експертизи № СЕ-19/120-25/2330-ВТХ від 25.02.2025 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1