Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

10 квітня 2025 року м. Рівне

Справа № 564/4661/24

Провадження № 11-кп/4815/433/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 31 березня 2025 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, у кримінальному провадженні №0000813,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 31 березня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженцю Республіки Казахстан, запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 29 травня 2025 року, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить скасувати вказане судове рішення та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що прокурор у клопотанні не навів ризиків, які б виправдовували подальше перебування обвинуваченого під вартою. Вказав, що обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєному злочину не визнає, надає суду чіткі та послідовні показання та бажає встановленню істини по справі. Зазначив про численні порушення працівниками поліції при його затриманні та спричиненні тілесних ушкоджень, визнання придатним до військової служби без проходження військово-лікарської комісії (далі ВЛК) що не взято до уваги судом при розгляді справи. Також просить урахувати, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, а тому виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків можливе і у разі обрання менш суворого заходу, аніж тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_4 про відсутність підстав для зміни обвинуваченому виду запобіжного заходу, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

За приписами ч.1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 331 КПК передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. При цьому, як передбачено ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів цієї судової справи, Костопільським районним судом Рівненської області здійснюється розгляд по суті кримінального провадження №0000813, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, який за класифікацією ст. 12 КК є особливо тяжким.

Прокурором, у відповідності до вимог КПК, і зокрема ст. 331 цього Кодексу, було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки існують достатні підстави вважати, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК, а саме: переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому обвинувачується та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, ризик незаконного впливу на свідків стверджується тим, що ОСОБА_5 шляхом погроз, умовлянь, чи іншим чином може впливати на свідків, які разом з ним проходять військову службу у військовій частині та які ще не були допитані судом з метою їх відмови від дачі показань або дачі вигідних для нього показань в суді.

Ризик переховування обвинуваченого від суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, та під час досудового розслідування оголошувався у розшук, а тому у разі обрання менш суворого запобіжного заходу аніж тримання під вартою обвинувачений може не з`являтись до суду, залишати місце проживання. Водночас обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності може вчинити самокалічення чи симулювання хвороби, тобто перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, на даний час існує цілком обгрунтований ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований та йому припинено виплату грошового забезпечення, а будь-яких інших джерел доходу в обвинуваченого відсутні.

Отже висновок місцевого суду про існування вказаних ризиків на даному етапі цього провадження і продовження найсуворішого запобіжного заходу - правильний.

Водночас жодних даних, які б свідчили про неможливість утримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою стороною захисту не надано.

Доводи обвинуваченого та захисника щодо порушення працівниками поліції процедури затримання ОСОБА_5 та заподіяння йому тілесних ушкоджень, а також легітимності визнання придатним до військової служби без проходження ВЛК, не є предметом перевірки суду апеляційної інстанції при вирішенні питання законності продовження запобіжного заходу, оскільки має вирішуватися судом першої інстанції за результатами розгляду цього провадження і постановлення кінцевого рішення.

Вказані обставини у своїй сукупності, на переконання колегії суддів, свідчать не лише про наявність вказаних ризиків, але й підтверджують, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти цим ризикам та гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що дана ухвала є законною, обґрунтованою та вмотивовано, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для її скасування та обрання обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даний час не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 31 березня 2025 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ця ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3