Справа № 136/91/25
провадження №1-кп/136/10/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши, у порядку спрощеного провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 від 06.01.2025 та додані до нього матеріали, про обвинувачення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, пенсіонер, раніше неодноразово судимого - останній раз вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 22.06.2022 за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2024 о 20:00 год., ОСОБА_2 прийшов на територію домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1 , яке належить потерпілій ОСОБА_3 , з метою проникнути до домогосподарства та здійснити крадіжку.

Відчинивши засув вхідної металевої хвіртки та підходячи до житлового будинку ОСОБА_2 побачив навісні замки на господарських приміщеннях сараю та погреба, знаючи про відсутність поруч власників домоволодіння, у нього раптово виник злочинний умисел на незаконне проникнення до даних приміщень, щоб знайти якісь матеріальні речі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 , без згоди власника домогосподарства на такі дії, усвідомлюючи, що порушує недоторканість іншого володіння особи і бажаючи вчинити такі дії реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на порушення недоторканості іншого володіння особи, діючи умисно, в порушення ст. ЗО Конституції України, шляхом подолання перешкоди у вигляді навісних замків, незаконно проник до сараю та погребу розташованого за адресою АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_3 , звідки здійснив дрібну крадіжку речей та тим самим порушив недоторканість іншого володіння особи, після чого покинув дане домоволодіння попрямував до себе додому.

Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 , отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини вчинення кримінального проступку, його кваліфікацію, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.394 КПК України, за участі захисника - адвоката ОСОБА_4 подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності.

Потерпіла ОСОБА_3 також надала письмову згоду про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст. 394 КПК України.

Ураховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки це узгоджується з приписами частини другої статті 381, ст.382 КПК України.

Суд, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні ним кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена «поза розумним сумнівом».

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковано вірно за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального проступку, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, він раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 22.06.2022, згідно довідки про звільнення ОСОБА_2 відбув покарання повністю за цим вироком суду та звільнений 23.01.2019 з СВК №81.

За місцем проживання ОСОБА_2 за відомостями органу місцевого самоврядування характеризується негативно.

ОСОБА_2 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває, на що вказують довідки надані КНП «Липовецька міська лікарня» Вінницької області.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обираючи ОСОБА_2 вид та міру покарання, суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, майновий стан обвинуваченого.

Судом встановлено, що санкцією ч. 1 ст. 162 КК України, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_2 передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2 є особою пенсійного віку, непрацездатною, тому суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді штрафу, оскільки інші види покарання до нього не можуть бути застосовані.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень 00 коп.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1