04.03.2025 Справа № 363/6227/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участюсекретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за за №000252 від 30.10.2024 року за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козаровичі Вишгородського району Київської області, українця, громадянина України, розлученого, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуваючого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 23.06.2020 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, звільненого 08.08.2023 року з Білоцерківської ВК Київської області по відбуттю строку покарання, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 28.10.2024 близько 19 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом за допомогою заборонених знарядь лову, приніс на берег річки Ірпінь, в межах с. Козаровичі Вишгородського району Київської області, заборонені знаряддя лову риби, а саме сітки з ліски в кількості 2-х (двох) штук розмірами: сітка №1 - довжиною 25 м, висотою 1,5 м, крок вічко - 40 мм; сітка №2 - довжиною 35 м, висотою 2 м, крок вічко 70 мм; та надувний гумовий човен зеленого кольору з написом «BARK» з двома металевими веслами. Відразу після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом за допомогою заборонених знарядь лову, перебуваючи на березі річки Ірпінь в межах с. Козаровичі Вишгородського району Київської області, усвідомлюючи протиправність своїх дій, виключно для власного збагачення, із заздалегідь заготовленим забороненим знаряддям лову риби, а саме із сітками з ліски в кількості 2-х (двох) штук, розмірами: сітка №1 - довжиною 25 м, висотою 1,5 м, крок вічко - 40 мм; сітка №2 - довжиною 35 м, висотою 2 м, крок вічко 70 мм, не маючи права на спеціальне використання водних живих ресурсів, передбаченого «Порядком здійснення спеціального використання водних біоресурсів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2023 року за №1347, в порушення п.п.1 п.1 Розділу IV «Правил любительського рибальства», затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 року за №700, відповідно до якого забороняється добування (вилов) сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями добування (вилову), сів в гумовий човен «BARK» з двома веслами, та виплив на ньому на відстань близько 100 метрів від берега річки Ірпінь, де ОСОБА_4 , в порушення ст. 27 Закону України «Про тваринний світ», встановив вищевказані заборонені знаряддя лову у воду, після чого повернувся на берег річки Ірпінь.

29.10.2024 близько 12 год. ОСОБА_4 повернувся до берегу річки Ірпінь в межах с. Козаровичі Вишгородського району Київської області, відплив від берега на відстань близько 100 метрів на власному гумовому човні «BARK» з двома веслами, де зняв раніше встановлені ним за вищевказаних обставин заборонені сіткові знаряддя лову, а саме 2 (дві) сітки з ліски із свіжевиловленою рибою. Вказані заборонені сіткові знаряддя лову, в яких містилась свіжевиловлена риба в кількості 101 екземпляр, ОСОБА_4 перемістив на гумовому човні «BARK» на берег річки Ірпінь в межах с. Козаровичі Вишгородського району Київської області, за географічними координатами 50.75002, 30.33658, де був виявлений інспекторами Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області, які проводили рибоохоронний рейд.

Таким чином, ОСОБА_4 за допомогою заборонених сіткових знарядь лову сіток з ліски в кількості 2-х (двох) штук вчинив незаконний вилов водних живих біоресурсів, а саме риби, в кількості: карась сріблястий 13 екземплярів (1581 грн. за 1 екземпляр, на загальну суму 20553 грн.), тарань (плітка звичайна) 1 екземпляр (1564 грн. за 1 екземпляр), окунь звичайний 1 екземпляр (3162 грн. за 1 екземпляр), щука звичайна 1 екземпляр (3468 грн. за 1 екземпляр), лящ 75 екземплярів (1649 грн. за 1 екземпляр, на загальну суму 123675 грн.), плоскирка 10 екземплярів (1564 грн. за 1 екземпляр, на загальну суму 15640 грн.), чим заподіяв істотної шкоди державі на загальну суму 168 062 гривні (сто шістдесят вісім тисяч шістдесят дві гривні).

Відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну та кримінальну відповідальність.

Відповідно до висновку проведеної судової інженерно-екологічної експертизи, шкода рибному господарству України, яка завдана незаконним вилучанням водних біоресурсів з природного середовища 29.10.2024 з акваторії річки Ірпінь с. Козаровичі Вишгородського району Київської області, складає 168 062 гривень, у сукупності з матеріальними збитками констатується, як істотна. Виходячи з вищевикладеного, своїми умисними діями, які виразились в незаконному зайнятті рибним добувним промислом, ОСОБА_4 заподіяв істотної шкоди інтересам держави в особі Димерської територіальної громади Київської області, на загальну суму 168 062 гривні (сто шістдесят вісім тисяч шістдесят дві гривні).

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. ч. 1 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

Від представника цивільного позивача управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у м. Києві та Київській області до суду спрямована заяву, в якій ОСОБА_6 цивільний позов, заявлений прокурором підтримала в повному обсязі, просила провести розгляд справи за її відсутності.

Представник цивільного позивача - Димерської селищної ради, ОСОБА_5 теж підтримав вимоги прокурора, заявлені в цивільному позові в повному обсязі.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні ним зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ст. ч. 1 ст. 249 КК України, визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального проступку, зазначивши час, місце та спосіб його вчинення. Крім того, з вимогами прокурора, викладеними в цивільному позові теж погодився в повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку, що вина обвинуваченого, яка виразилась у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду доведена, дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 249 КК України.

Згідно ст. 65 КК України - особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень ст. 66, ст. 67 КК України.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пленум Верховного Суду України за №7 від 24.10.2003 року роз`яснює, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Враховуючи вищевикладене, під урахуванням особи винного повинно передбачатись врахування судом позитивних і негативних характеристик особи, які мають кримінально-правове значення.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до розуміння правової природи та значення поняття щирого каяття, як обставини, що впливає на призначення покарання, передбаченої ст. 66 КК України, правових позицій, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире каяття є сукупністю невід`ємних одне від одного складових, що характеризують об`єктивне ставлення винуватої особи до вчиненого злочину і полягають у повному визнанні своєї провини у вчиненні злочину, висловлюванні жалю з цього приводу та бажання виправити ситуацію, що склалася, а так саме й готовність нести відповідальність. Тобто, всі ці фактори правової поведінки обвинуваченого є невід`ємними складовими щирого каяття.

Крім того, як зазначив Верховний суд у Постанові від 15.11.2021 року у справі за №199/6365/19 - розкаяння передбачає, окрім визнання факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, в тому числі й під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

Про щире каяття обвинуваченого свідчить його поведінка як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, де останній надав покази, повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, попросив вибачення у представника потерпілої особи за свої дії, засудив свою поведінку, пообіцяв в майбутньому не вчиняти кримінальних правопорушень, заявлений прокурором позов визнав в повному обсязі.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він за місцем проживання характеризувався посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий 23.06.2020 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, звільнений 08.08.2023 року з Білоцерківської ВК Київської області по відбуттю строку покарання, крім того, суд бере до уваги і дані, викладені заступником начальника відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області Вишгородського районного відділу за №1, в яких зроблено висновок про можливість виправлення обвинуваченого без обмеження чи позбавлення волі на певний строк, враховується судом і думка сторони обвинувачення, так, прокурор вважала можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, застосувавши до нього покарання у виді апробаційного нагляду, а тому суд вважає за необхідне призначити йому покарання за ст. ч. 1 ст. 249 КК України у межах санкції цієї статті у виді апробаційного нагляду на строк два роки, з покладанням на засудженого до апробаційного нагляду обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Так, відповідно до ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Частина 2 вказаної статті наголошує, що суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

3. Суд може покласти на засудженого до пробаційного нагляду обов`язки:

1) використовувати електронний засіб контролю і нагляду та проживати за вказаною у рішенні суду адресою;

2) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля;

3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

5) пройти курс лікування від наркотичної, алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Обов`язок використовувати електронний засіб контролю і нагляду встановлюється судом на строк від одного місяця до одного року.

Пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років і не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення, передбачено частинами 4 та 5 цієї статті.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Прокурором Вишгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Димерської селищної ради та Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави в особі Димерської селищної ради шкоди заподіяної рибному господарству в розмірі 168 062 грн. Так, у позові зазначено, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, рибному господарству України завдано шкоду на загальну суму 168 062 грн. Зазначений в позовній заяві розмір шкоди в сумі 168 062 грн., заподіяний державі внаслідок незаконного вилову водних живих біоресурсів, а саме риби, в кількості: карась сріблястий 13 екземплярів (1581 грн. за 1 екземпляр, на загальну суму 20553 грн.), тарань (плітка звичайна) 1 екземпляр (1564 грн. за 1 екземпляр), окунь звичайний 1 екземпляр (3162 грн. за 1 екземпляр), щука звичайна 1 екземпляр (3468 грн. за 1 екземпляр), лящ 75 екземплярів (1649 грн. за 1 екземпляр, на загальну суму 123675 грн.), плоскирка 10 екземплярів.

Обвинувачений ОСОБА_7 цивільний позов визнав в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 127 КПК України обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно вимог до ч. 1 ст. 1166 ЦПК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до положень ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Згідно вимог ст. 5 Закону України «Про тваринний світ» - об`єкти тваринного світу знаходяться під охороною держави незалежно від права власності на них.

За змістом ст. 10, 63 Закону України «Про тваринний світ» - громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться, зокрема, у внутрішніх водних об`єктах, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Враховуючи доведеність вини обвинуваченого, визнання ним цивільного позову, суд дійшов висновку, що заявлений прокурором Вишгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Димерської селищної ради та Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм цивільний позов до обвинуваченого про стягнення з нього на користь держави в особі Димерської селищної ради шкоди, заподіяної рибному господарству в розмірі 168 062 грн. підлягає задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Крім того, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання в тому числі і про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт.

Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 01.11.2024 року було накладено арешт на незаконно вилучені біоресурси, на заборонене знаряддя лову, на надувний гумовий човен та пластиковий ящик чорного кольору. Зі змісту вказаної ухвали слідує, що арешт накладений з метою забезпечення збереження речових доказів. Суд вважає за необхідне скасувати накладений під час досудового розслідування вказаного провадження арешт на зазначене майно, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Що стосується питання речових доказів, суд виходить з вимог ст. ст. 96-1, 96-2 КК України та вважає, що вони підлягають спеціальній конфіскації на користь держави.

Відповідно до ст. 124 КПК України, ст. 368 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути процесуальні витрати за проведення у кримінальному провадженні експертизи з обвинуваченого на користь держави.

Відносно обвинуваченого запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 на час пробаційного нагляду такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи за №СЕ-19/11-24/37492-ФХЕД від 20.11.2024 року у розмірі 6 367,20 грн.

Арешт, накладений на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 01.11.2024 року на: незаконно вилучені біоресурси рибу карась сріблястий 13 екз., тарань 1 екз., окунь звичайний 1 екз., щука звичайна 1 екз., лящ 75 екз., плоскирка 10 екз.; заборонене знаряддя лову сітки з ліски в кількості 2 штук; надувний гумовий човен зеленого кольору з двома металевими веслами та пластиковий ящик чорного кольору - скасувати.

На підставі ст. ст. 96-1 та 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію, якою речові докази по цьому кримінальному провадженні, а саме: рибу карась сріблястий 13 екз., тарань 1 екз., окунь звичайний 1 екз., щука звичайна 1 екз., лящ 75 екз., плоскирка 10 екз., що знаходяться у рибоприймальному пункті ФОП ОСОБА_8 , за адресою: с. Рудня Толокунська; заборонене знаряддя лову сітки з ліски в кількості 2 штук; надувний гумовий човен зеленого кольору з двома металевими веслами та пластиковий ящик чорного кольору, що зберігаються на території складу Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у м. Києві та Київській області, розташованого на роздільній дамбі Київської ГЕС м. Вишгорода Київської області конфіскувати в дохід держави.

Цивільний позов прокурора Вишгородської окружної прокуратури, заявлений в інтересах держави, в особі Димерської селищної ради та Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Димерської селищної ради, в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної рибному господарству - 168 062 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуюча суддя ОСОБА_1