Єдиний унікальний номер 728/233/25
Номер провадження 1-кс/728/30/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з ухвалою слідчого судді від 31.01.2025 було відкрито провадження у справі та призначено розгляд скарги у відкритому судовому засіданні на 04.02.2025.
У судове засідання ОСОБА_3 , її представник адвокат ОСОБА_8 та слідчий, постанова якої оскаржується, не з`явилися. При цьому, адвокат ОСОБА_8 надав суду заяву про розгляд скарги без його участі та без участі ОСОБА_3 , у якій вказав, що вимоги скарги підтримує та просить задовольнити; слідчий причини неявки не повідомила, заяви про відкладення розгляду скарги до суду не направила.
Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до ч.4 ст.107 КПК України.
Повно та всебічно дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Положення ст.284 КПК України передбачають підстави закриття кримінального провадження, у тому числі у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
У даному випадку особа, за заявою якої були внесені відомості до ЄРДР щодо кримінального правопорушення, вказує на неповне встановлення слідчим обставин справи, а постанову слідчого про закриття кримінального провадження вважає такою, що підлягає скасуванню.
Виходячи зі змісту скарги, ОСОБА_3 отримала копію вищевказаної постанови слідчого у відділенні поліції 24.01.2025. Оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутні докази належного направлення ОСОБА_3 копії вказаної постанови (копія супровідного листа не містить повного вихідного номеру, відсутня відмітка про отримання постанови чи поштове повідомлення про вручення постанови тощо), тому доводи скарги щодо дати отримання ОСОБА_3 копії постанови 24.01.2025 у судовому засіданні не спростовані, а відтак підстави для висновків про те, що строк звернення до слідчого судді з даною скаргою пропущений, відсутні.
Після виконання вимог ст.91 КПК України, а саме встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, досудове розслідування (дізнання) визнається закінченим, тобто, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) дій або негласних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишилась не перевіреною.
Закриття кримінального провадження відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, дізнавачем, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
За змістом положень ст.ст.283, 284 КПК України, закінчення досудового розслідування - це завершальний етап стадії досудового розслідування, у межах якого підбиваються підсумки роботи слідчого, дізнавача і прокурора щодо вирішення завдань кримінального провадження, аналізуються всі зібранні докази та приймається підсумкове рішення у справі на стадії досудового розслідування.
Згідно з п.2 ч.5 ст.110 КПК України, мотивувальна частина постанови дізнавача повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови та мотиви її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно з оскаржуваною ОСОБА_3 постановою про закриття кримінального провадження, досудовим розслідуванням встановлено, що 26.02.2022 з господарства, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_3 були викрадені грошові кошти та радіоприймач. Також, постанова мотивована тим, що в ході досудового розслідування було допитано потерпілу ОСОБА_3 , яка вказала на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення; оглянуто відеозапис з камер відеоспостереження, з якого встановлено «…що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в господарстві останньої 1 хв. 13 с., а саме з моменту входу в господарство та виходу з господарства ОСОБА_3 , що ймовірно унеможливлює вчинення дії зі слів потерпілої ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а саме «вибивав двері, розбив магнітофон та викрав грошові кошти в розмірі 5000 грн.»; отримано висновок експерта про вартість радіоприймача, яка становить 653.65 грн.; викладені пояснення ОСОБА_5 щодо обставин його перебування у господарстві ОСОБА_3 26.02.2022; зазначено про надання неодноразових доручень слідчого оперативному підрозділу в порядку ст.40 КПК України на проведення слідчих (розшукових) дій; процитовано зміст ст.91 КПК України і на підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.11 КК України, «згідно якої не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі…» слідчий прийшла до висновку, що «у вказаному вище діянні відсутній склад кримінального правопорушення».

Закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення можливе у разі встановлення, що подія, з приводу якої надійшли заява або повідомлення, відбулася і була результатом вчиненого особою діяння (дії або бездіяльності), але сама по собі не є кримінальним правопорушенням, оскільки відсутній хоча б один із елементів складу кримінального правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона) або наявні обставини, які виключають злочинність діяння.

Разом з тим, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, слідчий в мотивувальній частині оскаржуваної постанови не вказує, які із елементів складу кримінального правопорушення у даному випадку відсутні, не зазначає встановлених нею обставин, у зв`язку з якими вона дійшла до такого висновку та керується нормами ч.2 ст.11 КК України, які визначають малозначність діяння.

У даному випадку слід звернути увагу, що специфіка встановлення малозначності діяння полягає в обов`язковій сукупності трьох умов:

1) формальна наявність у вчиненому діянні ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого КК, тобто всіх тих передбачених у законі об`єктивних і суб`єктивних ознак, що у відповідній статті (частині статті) Особливої частини КК характеризують певний склад злочину. Діяння, яке не містить хоча б однієї ознаки складу кримінального правопорушення, не може визнаватись малозначним. Якщо істотність матеріальної (майнової чи фізичної) шкоди визначена безпосередньо в кримінальному законі шляхом закріплення конкретного розміру шкоди, яка має бути завдана при вчиненні відповідного злочину, то недосягнення цього рівня шкоди свідчить про відсутність у діях особи кримінальної протиправності, що унеможливлює звернення до ч.2 ст.11 КК України;

2) малозначне діяння не становить суспільної небезпеки, яка є типовою для певного злочину. Це виражається в тому, що воно не заподіює взагалі шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству чи державі, або заподіює їм явно незначну (мізерну) шкоду;

3) малозначне діяння не повинно бути суб`єктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди. Якщо існує невідповідність між фактично вчиненим малозначним діянням і умислом, спрямованим на заподіяння істотної шкоди, має наставати кримінальна відповідальність за замах на той злочин, який особа бажала вчинити.

Поняття істотної шкоди у контексті ч.2 ст.11 КК України носить оціночний характер, його зміст визначається оцінкою правозастосовними органами всіх конкретних обставин справи. Про оціночний характер шкоди можна говорити лише в тому випадку, коли законодавець у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК використовує загальні оціночні поняття: тяжкі наслідки, інші тяжкі наслідки (відносно визначені правові норми).

Якщо істотність шкоди знаходить своє чітке відображення у визначенні об`єктивних ознак того чи іншого складу кримінального правопорушення, тобто характер шкоди є фіксованим і не може оцінюватись на розсуд правозастосувача (абсолютно визначені правові норми), застосування кримінально-правової норми про малозначність виключається.

Предметом крадіжки є чуже майно. Цей злочин належить до злочинів з матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є суспільно небезпечні наслідки у виді шкоди майнового характеру. У пунктах 2-4 примітки до статті 185 КК України конкретизовані (формалізовані, визначені) такі наслідки, тобто законодавцем встановлено їх мінімальний і максимальний розмір у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян. Оцінка суспільної небезпеки цього діяння не може визначатись за правилом, закріпленим у ч.2 ст.11 КК України. Відповідне положення передбачає встановлення малозначності лише в тому разі, коли законодавець вирішення питання про межі заподіяної шкоди залишає на розсуд правозастосувача. Щодо крадіжки, то суспільно небезпечні наслідки цього складу кримінального правопорушення мають чітко визначену мінімальну межу шкоди, яка може бути завдана власнику майна 0.2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до правової позиції, викладеної в п.3 Узагальнення ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, тому слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, приймаючи рішення про відсутність складу кримінального правопорушення, виходячи із змісту самої постанови, слідчий належним чином не встановила обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні щодо складу кримінального правопорушення, чим не забезпечила всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та належним чином не мотивувала прийняте нею процесуальне рішення.

Встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про доведеність вимог скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.284, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП №1 (м.Бахмач) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області від 21.07.2024 про закриття кримінального провадження №0000316 від 27.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України задовольнити.

Постанову слідчого СВ ВП №1 (м.Бахмач) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області від 21.07.2024 про закриття кримінального провадження №0000316 від 27.08.2022 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Бахмацького районного суду ОСОБА_1