У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянув апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.01.2025 року, якою накладено арешт на автомобіль марки «Hyundai» модель Н200 2.5, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні за №0000058 від 13.01.2025 року, за ознаками ч.1 ст.286 КК України

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

представник власника майна: адвокат: ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт, виявленого та вилученого 13.01.2025, в ході проведення огляду місця ДТП, автомобіля марки «Hyundai Н200» р/н НОМЕР_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Задоволено клопотання прокурора про арешт виявленого та вилученого 13.01.2025, в ході проведення огляду місця ДТП, автомобіля марки «Hyundai Н200» р/н НОМЕР_1 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

Зазначає, що на час розгляду клопотання не існувало доказів того, що у потерпілого в результаті ДТП мали місце тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а отже прокурором не було доведено, що існує кримінальне провадження за ознаками ч.1 ст.286 КК України.

Також зазначає, що всі пошкодження автомобіля після ДТП були зафіксовані, що виключає подальшу необхідність у арешті транспортного засобу.

На думку апелянта, враховуючи, що власником автомобіля є ОСОБА_6 , який не був учасником ДТП, то позбавлення його права володіння транспортним засобом є непропорційним.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До суду надійшло клопотання прокурора про арешт виявленого та вилученого 13.01.2025, в ході проведення огляду місця ДТП, автомобіля марки «Hyundai Н200» р/н НОМЕР_1 .

В клопотанні зазначено, що 13.01.2025 приблизно о 13:45 год, в місті Миколаєві, по вулиці Космонавтів, в районі будинку 64, ринок «Клаксон», відбулась дорожньо-транспортна пригода (наїзд на пішохода), за участю автомобіля «Hyundai Н200» р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 та пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому хірургічної шийки плеча. Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.01.2025 року, з місця пригоди вилучено автомобіль марки «Hyundai Н200» державний номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик за адресою м. Миколаїв, вул. Лагерне поле, 5.

Подане прокурором клопотання про арешт вищевказаного транспортного засобу мотивоване тим, що даний автомобіль необхідний для подальшого проведення слідчих (процесуальний) дій та проведення судово-автотехнічної та судово- трасологічної експертизи, має значення речового доказу необхідного для встановлення всіх фактів та обставин у кримінальному провадженні за №0000058 .

Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя вказав, що вилучене в ході проведення огляду місця ДТП майно дійсно має значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, зокрема наявні достатні підстави вважати, що автомобіль марки «Hyundai Н200» державний номерний знак НОМЕР_1 відповідає критеріям ст.98 КПК України, оскільки може бути використаний як доказ обставин дорожньо-транспортної пригоди та його збереження є необхідним для проведення експертизи технічного стану та транспортно-трасологічної експертизи, для яких необхідно забезпечити збереження автомобіля в стані на момент ДТП.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України, своєчасне застосування якого може запобігти негативним наслідкам при розслідуванні злочинів.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ ВП №2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000058 за ч.1 ст. 286 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 13.01.2025 приблизно о 13:45 год, в місті Миколаєві, по вулиці Космонавтів, в районі будинку 64, ринок «Клаксон», відбулась дорожньо-транспортна пригода (наїзд на пішохода), за участю автомобіля «Hyundai Н200» р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 та пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому хірургічної шийки плеча. Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.01.2025 року, з місця пригоди вилучено автомобіль марки «Hyundai Н200» державний номерний знак НОМЕР_1 та поміщено на майданчик за адресою м.Миколаїв, вул.Лагерне поле, 5. Зовнішні пошкодження автомобіля наведені у протоколі.

Постановою слідчого від 13.01.2025 вищевказане вилучене майно, а саме автомобіль марки «Hyundai Н200» державний номерний знак НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000058 від 13.01.2025 року.

Враховуючи, що вилучений транспортний засіб марки «Hyundai Н200» державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 необхідний органу досудового розслідування для проведення експертиз та проведення слідчих експериментів з метою збирання та фіксації відомостей, та може бути використаний як доказ вчинення кримінального правопорушення, прокурор клопотав про накладення на нього арешту.

Розглядаючи в порядку ст. ст. 170-173 КПК України клопотання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен в тому числі враховувати наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Ці вимоги закону спрямовані на те, щоб арешт майна не привів до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею були дотримані вимоги ст.ст. 170-173 КПК України та доцільно до обставин, задоволено клопотання прокурора.

У цьому кримінальному провадженні є достатні підстави вважати, що автомобіль марки «Hyundai Н200» державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 , на який накладено арешт, має суттєве значення для кримінального провадження № 0000058 від 13.01.2025 року, оскільки може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку, що оскільки в судовому засіданні була встановлена наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000058 від 13.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення речових доказів по вказаному кримінальному провадженню, то необхідно накласти на нього арешт з метою збереження речових доказів та збирання та фіксації відомостей, що можуть бути використані у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, як докази.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на цьому етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому не є слушними доводи апелянта про те, що слідчий суддя необгрунтовано наклав арешт на вилучений транспортний засіб марки «Hyundai Н200» державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 .

Зазначене апелянтом, що арешт вилученого автомобілю, належного ОСОБА_6 , який не був учасником ДТП, є непропорційним, так як позбавляє його права володіння транспортним засобом, є неприйнятним, оскільки майно, яке відповідає визначеним у ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України критеріям та має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту на вилучений транспортний засіб марки «Hyundai Н200» державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 .

З урахуванням викладеного вище, відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали, про що просить апелянт.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.01.2025 року, якою накладено арешт на автомобіль марки «Hyundai» модель Н200 2.5, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні за №0000058 від 13.01.2025 року, за ознаками ч.1 ст.286 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: