Справа № 445/651/25
Провадження № 1-кс/445/260/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року слідчий суддя Золочівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області клопотання слідчого слідчого відділення Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, зі слів має утриманні двох неповнолітніх дійтей, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , який за даними військової частини самовільно залишив військову частину, раніше неодноразово судимого,

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 20.01.2025 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

в с т а н о в и в :

24.03.2025 року до слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області звернувся слідчий слідчого відділу Золочівського РВП ГУ НП України у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_4 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КК України.

Вказане клопотання погоджено прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що слідчим відділенням Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 20.01.2025 року.

У клопотанні слідчий вказує, що на даний час досудовим розслідуванням встановлено, що 06.06.2024 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_5 призваний по мобілізації першим відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до положень п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу та початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу під час мобілізації та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2024 №160 та від 06.06.2024 №69-РС солдат ОСОБА_5 , який уклав контракт терміном до закінчення особливого періоду, зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця штурмового спеціалізованого відділення штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) управління військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2025 №63 солдат ОСОБА_5 вважається таким, що з 04.03.2025 самовільно залишив військову частину.

Відповідно до ст. 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

У відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Водночас, солдат ОСОБА_5 діючи в порушення вимог зазначеного законодавства, порушуючи встановлений стосовно нього адміністративний нагляд ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 29.05.2024, вчинив умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 20.01.2025 близько 00.30 год. стрілець штурмового спеціалізованого відділення штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) управління військової частини НОМЕР_1 солдат військової служби за контрактом ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля дверей в житловий будинок АДРЕСА_1 , вступив у словесний конфлікт із ОСОБА_6 , в ході якого, ОСОБА_5 діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, з мотивів особистих неприязних відносин, наніс ОСОБА_6 один удар лезом сокири, яку тримав в правій руці, по спині, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забою поперекової ділянки, перелому поперечних відростків 1-2 поперекових хребців справа, тобто середньої тяжкості тілесні ушкодження, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я.

11.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, тобто в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженню, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість повідомленої підозри повністю підтверджується доданими до клопотання доказами.

У заявленому клопотанні слідчий вказує, що обставини правопорушення у своїй сукупності свідчать про те, що підозрюваний, стосовно якого внесене дане клопотання, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово судимий.

За доводами клопотання, запобігти вказаним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, зважаючи на вищевикладені обставини, не зможуть запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор та слідчий заявлене клопотання підтримали, надали пояснення аналогічні його доводам, просять таке задовольнити. Альтернативний розмір застави просять визначити у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний проти заявленого клопотання заперечив, вказує, що самовільно військову частину не полишав, на даний час перебуває за місцем проживання, оскільки потребує лікування. Водночас, щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 не заперечував.

Заслухавши доводи прокурора та слідчого на підтримання заявленого клопотання, думку підозрюваного, дослідивши надані сторонами докази та матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, до реєстру за № 0000013 від 20.01.2025 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

10.03.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Згідно повідомленої підозри, ОСОБА_5 підозрюється в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я за обставин, що викладені вище.

Про причетність підозрюваного ОСОБА_5 до неправомірних дій та обґрунтованість його підозри у вчиненні інкримінованого йому діяння свідчать докази долучені до матеріалів клопотання та досліджені в судовому засіданні, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення, протоколом огляду місця події, протоколами допиту свідків, потерпілого, підозрюваного, висновком експерта, протоколом слідчого експерименту, а також показами підозрюваного, наданими ним в судовому засіданні, зокрема останній не заперечив, свою причетність до нанесення тілесних ушкоджень потерпілому.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були додані до клопотання, та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що повідомлена ОСОБА_5 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, не може вважатись необґрунтованою, а докази, надані органом досудового розслідування на цьому етапі досудового розслідування, є досить вагомими, щоб свідчити про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Щодо застосування заявленого запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, та вирішуючи питання про існування передбачених ст. 177 КПК України, ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя, зазначає таке.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Аналогічне положення містить ст. 12 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. (п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Підозрюваний ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, в тому числі і за злочини, пов`язані із застосуванням насильства.

Санкція ч. 1 ст. 122 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Відтак, з врахуванням санкції інкримінованої підозрюваному статті та положень п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України, Закон дозволяє застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою виключно у випадку, якщо прокурор доведе, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

В судовому засіданні прокурором не доведено та в матеріалах клопотання відсутні докази, які вказують на те, що ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування чи суду та/або перешкоджав кримінальному провадженню та/або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

З вищевказаного слід дійти висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою апріорі не може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_5 , а тому заявлене клопотання не підлягає до задоволення в силу положень ч. 2 ст. 194 КПК України.

Водночас, слідчий суддя приймає до уваги, що надані стороною обвинувачення докази про причетність підозрюваного до злочину є вагомими, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, а тому, з високим ступенем ймовірності, підозрюваний може вживати заходів до переховування чи ухилення від органів досудового розслідування та/або суду, здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше він був неодноразово судимий за схожими злочинами.

Відтак, до підозрюваного ОСОБА_5 доцільно застосувати запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт із носінням електронного засобу контролю із покладенням на нього додаткових обов`язків, які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки такі сприятимуть контролю за його поведінкою під час строку дії запобіжного заходу і такий запобіжний захід дозволить запобігти наявним ризикам поза процесуальної поведінки підозрюваного.

Керуючись ст. 2, 7-9, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 372,376 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, поклавши на нього наступні обов`язки:

- цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора чи слідчого судді;

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на визначений ними час;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України;

- носити електронний засіб контролю;

- утриматися від спілкування із свідками та потерпілим по даному кримінальному провадженню.

Строк дії ухвали та покладених на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків встановити до 10 травня 2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваному наступне: згідно ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1