КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №362/6022/24 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2975/2025 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

22 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000015 від 04.01.2023 за апеляційною скаргою прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гребінка Полтавської області, українця, громадянина України, розлученого, неофіційно працюючого зварювальником та слюсарем-наладчиком газових установок у військовій частині НОМЕР_1 , що має загальну середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.05.2022 з ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, 11.06.2024 звільненого від відбування покарання по закінченню іспитового строку, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

У відповідності до ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирок суду встановлено, що Васильківським міськрайонним судом Київської області 06.09.2019 видано судовий наказ про стягнення зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання сина ОСОБА_10 в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Знаючи про необхідність сплачувати аліменти, ОСОБА_7 у період з 18.08.2022 по 29.08.2024 умисно, маючи реальну можливість сплачувати аліменти, злісно ухилявся від сплати аліментів на дитину: ніде не працевлаштувався, на облік у центр зайнятості не став, ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, жодного разу не сплатив коштів і, таким чином, допустив заборгованість по аліментах у розмірі, що сукупно складає загальну суму 86490 грн., унаслідок чого порушив та продовжує порушувати право дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

У результаті вищезазначеного з 18.08.2022 по 29.08.2024 ОСОБА_7 допустив заборгованість зі сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання сина (аліментів), які, згідно довідки-розрахунку Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) станом на 01.08.2024 складають 86 490 грн.

На вирок суду прокурор Васильківського відділу окружної прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, просить вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2024 року змінити у зв`язку із неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність. Просить виключити з мотивувальної частини вироку відносно ОСОБА_7 посилання суду на обставину, яка обтяжує покарання - «вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах». В решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що згідно оскаржуваного вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.11.2024, обставиною яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , згідно п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України, судом визнано вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах. Також, згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Таким чином, на думку апелянта, злочин, за яким засуджено ОСОБА_7 оскаржуваним вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.11.2024, містить кваліфікуючу ознаку «вчинення злочину щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах».

Так, як зазначає апелянт, відповідно до вимог ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Враховуючи вищевикладене, апелянт наголошує, що суд безпідставно зазначив в мотивувальній частині вироку обставину, яка обтяжує покарання «вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах», тобто застосував закон, який не підлягає застосуванню, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не прибули, про поважність причин своєї відсутності не повідомили, а тому відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України апеляційна скарга розглядається без участі осіб, які не з`явились.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація його дій, а також вид і розмір призначеного ОСОБА_7 покарання в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

З приводу доводів апеляційної скарги прокурора щодо необхідності виключення з мотивувальної частини вироку, обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з оскаржуваного вироку суду, судом першої інстанції, відповідно до ст. 67 КК України визнано і враховано обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 - вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах. Дана обставина, відповідно до ст. 67 КК України, була визнана такою, що обтяжує покарання ОСОБА_7 стороною обвинувачення, ще в обвинувальному акті.

За змістом ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання мають враховуватись судом при призначенні покарання.

Відповідно до ч.4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Згідно із мотивувальною частиною вироку, суд визнав доведеним, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (проступок) за встановлених органом дізнання обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 164 КК України кримінальна відповідальність передбачена за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, які перебувають на їх утриманні.

Об`єктом цього злочину є суспільні відносини, що забезпечують захист майнових інтересів і прав неповнолітніх або непрацездатних дітей, які потребують допомоги, право неповнолітніх та непрацездатних дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Потерпілими від цього злочину можуть бути діти, на утримання яких за рішенням суду їхні батько чи мати мають сплачувати аліменти, а також неповнолітні чи непрацездатні діти, що перебувають на утриманні батьків. Неповнолітніми дітьми визнаються особи віком до 18 років, якщо згідно із законом вони не набувають прав повнолітніх раніше. Непрацездатними є повнолітні діти, які в силу фізичних чи психічних вад позбавлені можливості постійно чи тимчасово працювати.

З матеріалів справи вбачається, що потерпілою у даному кримінальному провадженні визнана не дитина, на утримання якої ОСОБА_7 має сплачувати аліменти, від сплати яких злісно ухиляється, а її мати- ОСОБА_9 , яка є особою, з якою ОСОБА_7 , перебував у близьких відносинах (колишня дружина), тому відповідно до вимог п.6-1 ч.1 ст.67 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано врахував при призначенні покарання обставиною, що його обтяжує - вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Посилання прокурора на те, що кримінальне правопорушення, за яким засуджено ОСОБА_7 містить кваліфікуючу ознаку « вчинення злочину щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах», колегія суддів вважає безпідставним, оскільки по-перше ОСОБА_7 вчинено не злочин, а кримінальний проступок, а по-друге, вказана, як в обвинувальному акті, так і у вироку суду обтяжуюча покарання обставина стосується потерпілої, з якою ОСОБА_7 , перебував у близьких відносинах (колишня дружина)і, у даному випадку, не є ознакою кримінального правопорушення, щодо злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), тобто вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

Відтак, будь - якого неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_7 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2024 року у кримінальному провадженні №0000015 від 04.01.2023 щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 164 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4