ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2667/24
Провадження №1-кс/477/379/25
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

17 квітня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, щодо майна якої вирішено питання про накладення арешту ОСОБА_3 , представника особи, щодо майна якої вирішено питання про накладення арешту ОСОБА_4 , прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про накладення арешту ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000721 від 13 серпня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2025 року адвокат ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000721 від 13 серпня 2024 року із клопотанням про скасування арешту майна, який накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2024 року.

Клопотання вмотивовано тим, що 16 листопада 2024 року під час обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_3 було виявлено та вилучено речі, належні останньому, на які ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2024 року накладено арешт, у подальшому застосуванні якого на даний час відпала потреба.

У судовому засідання адвокат ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 в судовому засіданні по розгляду клопотання заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи, що вилучений телефон є речовим доказом та містить відомості про спілкування ОСОБА_3 , який перевіряється органом досудового розслідування на предмет причетності до вчинення цього кримінального правопорушення з іншим підозрюваним у цьому кримінальному провадженні, та є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що потребує його збереження.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2024 року накладено арешт на майно, а саме на мобільний телефон, марки «Redmi Note 12S», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 з сім картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , який було вилучено 16 листопада 2024 року під час проведення обшуку житла та іншого володіння за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

Арешт накладено в межах кримінального провадження №0000721 від 13 серпня 2024 року за правовою кваліфікацією, кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 191, частиною четвертою статті 185 КК України, за фактом вчинення ряду діянь, пов`язаних із викраденням та привласненням дизельного палива з тепловозів АТ «Українська залізниця» організованою групою осіб, яке перебуває у провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області.

За змістом частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Обґрунтованість арешту визначається: наявністю підстав для накладення арешту; дотриманням законодавчих приписів при вирішенні питання про арешт; відповідністю майна, на яке накладено арешт, його меті; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди) - обґрунтованістю належності майна певній особі (особливо після обшуку); належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі слідчого судді про накладенні арешту; розумністю і співмірністю арешту.

Зазначеним вище обставинам, що визначають обґрунтованість арешту надана оцінка при його накладенні, що вбачається з ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2024 року, та накладено арешт на вилучене майно з метою збереження речових доказів, зокрема, на мобільний телефон, марки «Redmi Note 12S», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 з сім картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , який було вилучено 16 листопада 2024 року під час проведення обшуку житла та іншого володіння за місцем проживання ОСОБА_3 .

Звертаючись до слідчого судді з цим клопотанням, заявник не наводить нових обставин, які дозволяли б по іншому оцінити доводи сторони обвинувачення про необхідність накладення арешту на вилучене під час обушку майно.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

При накладенні арешту слідчий суддя вказував на достатність підстав вважати, що майно, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, та з метою збереження речових доказів, наявні підстави для накладення арешту на майно.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку статей 170-174 КПК України, та згідно частини другої, третьої статті 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в частині першій статті 98 КПК України.

З огляду на положення частини другої, третьої статті 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зі змісту ухвали слідчого судді від 02 грудня 2024 року вбачається, що вирішуючи питання з приводу необхідності накладення арешту, слідчий суддя виходив серед іншого і з того, що інформація, яка міститься у мобільному телефоні ОСОБА_3 , який був вилучений під час обшуку житла останнього, може мати суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, що розслідується (встановлення кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину, дані про номери мобільних телефонів, використані під час вчинення злочину, зв`язки між особами, причетними до вчинення злочину, тощо).

Як вбачається з пояснень прокурора, що надані ними в судовому засіданні, на даний час вирішується питання щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_3 , за вчинення ним дій у складі організованої групи щодо привласнення майна АТ «Українська залізниця», тому і необхідність арешту вилученого у нього майна підтверджується тим, що вилучений телефон може містити контакти осіб, причетність яких до вчинення цього правопорушення встановлюється органом досудового розслідування, щодо організації та вчинення кримінального правопорушення.

За вказаного доводи заявника щодо відсутності у вилученого майна ознак речового доказу не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання та на даному етапі досудового розслідування існує потреба у збереженні цього майна.

З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту, оскільки він накладений обґрунтовано з метою забезпечення збереження речових доказів, а відомостей, що в органу досудового розслідування відпала потреба у накладеному арешті, слідчим суддею не встановлено.

На думку слідчого судді, у даному випадку, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та такий відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

За такого, слідчий суддя приходить до переконання, що існує необхідність арешту майна на даний час з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому клопотання про скасування арешту майна є передчасним та в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 98, 170, 174, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про накладення арешту ОСОБА_3 про скасування арешту - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_6