УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000257 від 10 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Представник власника майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року у справі №760/22554/24 (провадження №1-кс/760/10284/24) в частині арешту грошових коштів у розмірі 13750 доларів США, повернути ОСОБА_3 майно, на яке було накладено арешт, а саме грошові кошти у розмірі 13750 доларів США.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 12 вересня 2024 року у кримінальному провадженні №0000257 від 10 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва №760/21223/24 від 09.06.2024 року проведено обшук житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_3 .

Під час проведення обшуку згідно протоколу обшуку вилучено наступне майно: ноутбук марки «ASUS Vivobook» сірого кольору, model K6502H NBNOLPO170775456 з зарядним пристроєм; мобільний телефон «GALAXY S21», SN - G996B/DS, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 з сім карткою, в чохлі; грошові кошти у розмірі 1510000 гривень та грошові кошти у розмірі 13750 доларів США.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва у справі №760/22554/24 (провадження №1-кс/760/10284/24) від 26 вересня 2024 року на вилучене 12 вересня 2024 року під час обшуку майно накладено арешт, а саме: ноутбук марки «ASUS Vivobook» сірого кольору, model K6502H NBNOLPO170775456 з зарядним пристроєм; мобільний телефон «GALAXY S21», SN - G996B/DS, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 з сім карткою, в чохлі; грошові кошти у розмірі 1510000 гривень та грошові кошти у розмірі 13750 доларів США.

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що вищевказане майно зокрема грошові кошти в іноземній валюті у загальній сумі 13750 доларів США відповідають критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України, оскільки є власністю ОСОБА_5 і грошовими коштами, що отримані від ведення протиправної господарської діяльності ТОВ, яка знаходиться в рф.

Однак, представник власника майна зазначив, що арешт майна в частині грошових коштів у розмірі 13750 доларів США підлягає скасуванню як необґрунтований, оскільки власником даних коштів є не підозрюваний, а ОСОБА_3 , а вилучені кошти не є предметом кримінального правопорушення, що розслідується.

Так, згідно свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_3 від 07.09.2012 року ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_5 .

01.08.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був укладений шлюбний договір, який посвідчений ОСОБА_6 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області та зареєстрований в реєстрі за реєстровим №590.

Пунктом 1 договору закріплено, що цим договором сторони визначають правовий статус окремого майна, право власності на яке виникло у період перебування нас у шлюбі з урахуванням зазначеного у ст.ст. 57, 61 та 97 Сімейного кодексу України та особистого вкладу кожного у придбанні такого майна.

У відповідності до п.4 договору, все майно в тому числі рухоме і нерухоме, яке буде придбане чи набуте чоловіком або дружиною після укладення даного договору, є особистим майном і належить на праві особистої приватної власності тому з подружжя, на чиє ім`я воно було придбане або набуте.

Згідно відповіді ТСЦ МВС №31/32-5342 від 13.09.2024 року відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів за ОСОБА_3 в період із 2007 по 2024 роки реєструвались транспортні засоби, у тому числі 07.07.2020 - автомобіль CITROEN C4 CACTUS, 2018 року випуску, об`єм двигуна 1560 см. куб., який 05 вересня 2024 року перереєстрований на нового власника у ТСЦ 5344 (м. Миргород).

04 вересня 2024 року ОСОБА_3 через ТОВ «АВТО ЕРІДАН ПЛЮС» («Комісіонер») було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №8632/24/009363 відповідно до п. 1.1 якого, на умовах даного договору продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб (який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до п.189.3 ст. 189 Податкового кодексу України): марка CITROEN, модель: C4 CACTUS, 2018 року випуску, колір - білий, номер кузова (шасі, рама): НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_5 , номерний знак: НОМЕР_6 , зареєстрований за власником 07.07.2020 року. Ціна транспортного засобу складає 20000 грн (п.3.1 Договору).

Зазначена ціна (20000 грн) обумовлена мінімізацією (оптимізацією) витрат пов`язаних з купівлею-продажу транспортного засобу. Натомість дійсною (реальною) ціною за яку було відчужено ОСОБА_3 означений вище транспортний засіб покупцеві та за домовленістю сторін, становила 13750 доларів США.

З метою підтвердження дійсної (реальної) ринкової вартості відчуженого транспортного засобу, 27.11.2024 року ОСОБА_3 звернулась із відповідною заявою до судового експерта ОСОБА_7 (свідоцтво №584 від 09 березня 2023 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України).

За результатами проведеного експертного дослідження судовим експертом ОСОБА_7 було надано експертний висновок №196 зі змісту якого вбачається, що вартість автомобіля CITROEN C4 CACTUS НОМЕР_7 станом на 03.09.2024 р, яка визначена без його огляду, складає 634464,75 грн.

Згідно офіційного сайту НБУ та станом на 03 вересня 2024 року офіційний курс гривні до долара США складає 41,0976 грн, а тому 634464,75 грн становить 15438 доларів США.

Відтак, грошові кошти у загальній сумі 13750 доларів США є власністю саме ОСОБА_3 , які набуті нею від продажу транспортного засобу та не мають жодного як прямого так і опосередкованого відношення до розслідуваного провадження, а тим більше не є такими, що отримані в результаті ведення протиправної господарської діяльності ТОВ, яка знаходиться в рф.

У судове засідання представник власника майна не з`явився, однак подав клопотання, в якому просив проводити судове засідання без участі власника майна та його представника, вказав, що клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому вказав, що не заперечує проти скасування арешту, оскільки він накладений необґрунтовано в даній частині.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії документів, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення даного клопотання з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000257 від 10 липня 2024 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва №760/10284/24 (провадження №1-кс/760/22554/24) від 26 вересня 2024 року у справі у кримінальному провадженні №0000257 від 10 липня 2024 року накладено арешт на майно, вилучене 12 вересня 2024 року під час обшуку у підозрюваного ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук марки «ASUS Vivobook» сірого кольору, model K6502H NBNOLPO170775456 з зарядним пристроєм; мобільний телефон «GALAXY S21», SN - G996B/DS, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 з сім карткою, в чохлі; грошові кошти у розмірі 1510000 гривень; грошові кошти у розмірі 13750 доларів США.

Представник власника майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року у справі №760/22554/24 (провадження №1-кс/760/10284/24) в частині арешту грошових коштів у розмірі 13750 доларів США, оскільки вважає, що арешт накладено необґрунтовано, адже грошові кошти належать не підозрюваному ОСОБА_5 , а його дружині ОСОБА_3 та є її особистою власністю.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст.174 КПК України).

Також, вирішуючи питання про скасування арешту майна, слідчий суддя зобов`язаний урахувати відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно суспільний інтерес; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям та з дотриманням принципу справедливої рівноваги. ЄСПЛ констатує порушення державою ст.1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини при здійсненні правосуддя неодноразово звертав увагу на: структуру статті 1 Першого протоколу, а саме «три норми»: Ця стаття містить три окремі норми. Перша норма, яка має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма стосується випадків позбавлення майна і підпорядковує його певним умовам вона міститься в другому реченні частини першої. Третя норма визнає, що держави мають право, зокрема, контролювати використання майна, відповідно до загальних інтересів, шляхом запровадження законів, які вони вважають необхідними для забезпечення такої мети; ця норма міститься в частині другій.

Перед тим як з`ясувати, чи було дотримано першу норму, Суд повинен встановити застосовність у цій справі решти двох норм. Рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) від 23 вересня 1982 року, заяви №№7151/75; 7152/75, серія А, №52.

Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Суд також наголошує на тому, що втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статті 1 Протоколу №1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення цієї рівноваги відбивається в структурі статті 1 загалом, а отже, й у частині другій. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.

Як встановлено з ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року арешт майна накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, при цьому слідчий суддя виходив з того, що грошові кошти в іноземній валюті у загальній сумі 13750 доларів США, вилучені під час проведення обшуку 12 вересня 2024 року, є власністю підозрюваного ОСОБА_5 , а також відповідають критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України оскільки отримані від ведення протиправної господарської діяльності ТОВ, яка знаходиться в рф.

Представник власника майна, звернувшись до слідчого судді з указаним клопотанням стверджує, що власником грошових коштів у сумі 13750 доларі США є не підозрюваний, а його дружина ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.6 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Так, з наданих представником власника майна доказів слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 є дружиною підозрюваного ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 07 вересня 2012 року, виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області.

01 серпня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був укладений шлюбний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за реєстровим №590.

Пунктом 1 Договору закріплено, що цим договором ми визначаємо правовий статус окремого майна, право власності на яке виникло у період перебування нас у шлюбі з урахуванням зазначеного у ст. ст. 57, 61 та 97 Сімейного кодексу України та особистого вкладу кожного із нас у придбані такого майна.

Згідно п.4 договору, все майно в тому числі рухоме і нерухоме, яке буде придбане чи набуте Чоловіком або Дружиною після укладення даного договору, є особистим майном і належить на праві особистої приватної власності тому з Подружжя, на чиє ім`я воно було придбане або набуте.

Згідно відповіді ТСЦ МВС №31/32-5342 від 13.09.2024 року відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, за ОСОБА_3 в період із 2007 по 2024 роки реєструвались транспортні засоби, у тому числі: 07.07.2020 автомобіль CITROEN C4 CACTUS, 2018 року випуску, об`єм двигуна 1560 см. куб. - 05.09.2024 - перереєстрований на нового власника у ТСЦ 5344 (м. Миргород).

04 вересня 2024 року ОСОБА_3 через ТОВ «АВТО ЕРІДАН ПЛЮС» було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №8632/24/009363 відповідно до п.1.1 якого, на умовах даного договору продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб (який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до п.189.3 ст.189 Податкового кодексу України): марка CITROEN, модель: C4 CACTUS, 2018 року випуску, колір - білий, номер кузова (шасі, рама): НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_5 , номерний знак: НОМЕР_6 , зареєстрований за власником - 07.07.2020 року. Ціна Транспортного засобу складає 20000 грн (п.3.1 Договору).

Відповідно до висновку експерта №196 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 28 листопада 2024 року, складеного судовим експертом ОСОБА_7 , вартість автомобіля CITROEN C4 CACTUS НОМЕР_7 станом на 03.09.2024 р, яка визначена без його огляду, складає 634464,75 грн.

Представник власника майна вказав, що згідно офіційного сайту НБУ та станом на 03 вересня 2024 року офіційний курс гривні до долара США складає 41,0976 грн, а тому 634464,75 грн становить 15438 доларів США.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що достатньо підстав вважати, що грошові кошти у загальній сумі 13750 доларів США є власністю саме ОСОБА_3 , адже набуті нею від продажу транспортного засобу. При цьому слідчим суддею не встановлено доказів, які б підтверджували той факт, що такі кошти отримані від ведення протиправної господарської діяльності ТОВ, яка знаходиться в рф.

Прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 у своєму клопотанні погодився із доводами представника власника майна щодо необґрунтованості накладення арешту на грошові кошти у загальній сумі 13750 доларів США, не заперечував проти скасування арешту майна у цій частині.

Крім того, як вбачається зі змісту ухвали всупереч ч.1 ст.172 КПК України клопотання розглянуто без участі власника майна ОСОБА_3 .

Все вищенаведене свідчить про відсутність у кримінальному провадженні відомостей, які б виправдовували подальше втручання у правомірне володіння ОСОБА_3 її майном, а також про відсутність правомірних підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов до висновку, що необхідно скасувати арешт майна, який накладений ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року (справа №760/10284/24) у кримінальному провадженні №0000257 від 10 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України, а саме в частині накладення арешту на грошові кошти у розмірі 13750 доларів США, власником яких є ОСОБА_3 , адже він накладений необґрунтовано.

Керуючись статтями 98, 131, 132, 170-173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року у справі №760/10284/24 у кримінальному провадженні №0000257 від 10 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України, в частині накладення арешту на грошові кошти у розмірі 13750 (тринадцять тисяч сімсот п`ятдесят) доларів США, з яких 1 (одна) банкнота номіналом 50 доларів США; 137 (сто тридцять сім) банкнот номіналом по 100 доларів США.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Солом`янського

районного суду міста Києва ОСОБА_1