Справа №766/1117/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2025 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_6 про застосування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановила:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Обґрунтування клопотання:

У провадженні слідчого відділення Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000072 від 24.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 24 січня 2025 року близько 00:42 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на сходовій ділянці 5 поверху під`їзду №4 будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту із своїм співмешканцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переслідуючи прямий умисел, направлений на умисне вбивство останнього, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті особі, нанесла один удар ножом в область черева останнього, чим спричинила ОСОБА_7 , відповідно до довідки судово-медичного експерта, проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини з ушкодженням черевного відділу аорти з гострою крововтратою, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, що має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_7 настала в результаті проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням черевного відділу аорти з гострою крововтратою.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Зелена, Верховинського району, Івано-Франківської області, українка, громадянка України, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ст. 89 КК України раніше не судима, не працевлаштована.

Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються зібраним стороною обвинувачення, в порядку визначеному КПК України доказами, а саме: довідкою лікаря судово-медичного експерта КУ «Бюро судово-медичної експертизи» ХОР ОСОБА_8 ; протоколами огляду місця події від 24.01.2025; протоколом огляду від 24.01.2025; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.01.2025; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протоколами пред`явлення особи до впізнання за фотознімками; протоколом допиту в якості підозрюваної ОСОБА_4 ; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності

Таким чином під час досудового розслідування були встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, за вчинення якого останньому повідомлено про підозру.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Встановлюючи обґрунтованість підозри слід виходити з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання «є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летелье проти Франції» вказано, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризиком можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, є те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке згідно ч. 6 ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких та покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною (позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти), дає підстави вважати, що остання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності,

- п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, ОСОБА_4 , будучи повідомленою про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, під загрозою можливого покарання, беручи до уваги характер та обставини, суспільну небезпеку злочину, може незаконно впливати на свідків, або інших осіб які встановлюються, а саме знайомих, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, а також примусити вже допитаних свідків змінити покази на свою користь до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню;

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підтвердженням вказаного ризику є те, що ОСОБА_4 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може зникнути з місця постійного мешкання, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрювану та, як наслідок, притягнути останню до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останньої у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду. Також, підозрювана ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного тощо);

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 не має місця роботи та офіційного заробітку.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 , доцільним є обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці в межах строків досудового розслідування.

Відомостей, які б вказували про неможливість перебування підозрюваного в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я не здобуто, а тому слідчий вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою.

Зважаючи на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні про злочин.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваної, а також, характер злочину в якому підозрюється ОСОБА_4 , наявні у кримінальному провадженні інтереси суспільства, які явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи останнього, відсутність можливості перешкоджати досудовому слідству іншим чином, застосування до вказаного підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є єдиним спів розмірним та достатнім запобіжним заходом у даному випадку.

Обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищенню, переховуванню або спотворенню доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, потерпілих, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно зі ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, вагомість зібраних доказів щодо вчинення підозрюваною ОСОБА_4 інкримінованого злочину, тяжкість цього злочину, неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом обрання більш м`яких запобіжних заходів та, як наслідок необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити за підставами, викладеними у клопотанні.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання. На обґрунтування своїх заперечень послався на те, що прокурором не надано належних доказів існування ризиків, зазначених у клопотанні. Також зазначив, що вважає кваліфікацію вчиненого його підзахисною правопорушення невірною, оскільки насправді відбулося не умисне вбивство, а вбивство з необережності, потерпілий постійно бив підозрювану, що підтверджуються і показами свідків, допитаних у кримінальному провадженні, у судове засідання підозрювана доставлена також із побоями від рук потерпілого. В ту ніч, коли це сталося, потерпілий знову застосував до підозрюваної фізичне насильство, вона вибігла на сходини у під`їзд, він її наздогнав і сам напоровся на ніж. Також вказав на те, що його підзахисна співпрацює зі слідством, на свідків жодним чином не впливала та не може впливати, а висновки експертів також є такими, на які вона ніяк вплинути не може. Просив застосувати до його підзахисної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрювана у судовому засіданні підтримала думку свого захисника та пояснила, що не пам`ятає як все сталося в ту ніч, зазначила, що працювала двірником неофіційно, проживала із загиблим у його квартирі, власником якої не був, лише зареєстрованим у ній. Також пояснила, що потерпілий постійно її бив, і в той вечір також побив. Повідомила, що проживала раніше зі своїми сестрами та братом, одна сестра вже померла, брат служить, інша сестра наразі проживає у м. Києві. Заперечила проти застосування їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мотивація суду:

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з вимогами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді триманні під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який за законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Херсонського РУП ГУНП у Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000072 від 24.01.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Обставини правопорушення детально викладені у клопотанні.

24.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді підстави дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України.

На даному етапі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого їй правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які досліджені у судовому засіданні та слідчим суддею під час прийняття процесуального рішення.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності з доводами клопотання та учасників судового засідання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри на даному етапі досудового розслідування у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Щодо ризиків, то прокурором зазначено про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність ризику переховування підозрюваною від органу досудового розслідування та суду, враховуючи те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання та не вчинила жодних дій, які б свідчили про її переховування від органів слідства або суду. Крім того, підозрювана офіційно не працевлаштована, що не дає їй можливості матеріально організувати переховування від органів слідства та суду. Також слід зазначити, що ОСОБА_4 є особою, яка раніше притягалася до кримінальної відповідальності, однак доказів вчинення нею будь-яких дій, пов`язаних із переховуванням від органів слідства чи суду, слідчому судді не надано.

На переконання слідчого судді наявність підозри та застосовування будь-якого іншого запобіжного заходу вже є стримуючим фактором від переховування від органу досудового розслідування та суду і належної процесуальної поведінки особи.

Щодо незаконного впливу підозрюваною на свідків, прокурор не обґрунтував і не довів на кого саме зі свідків може впливати підозрювана, в який спосіб підозрювана може чинити тиск на цих свідків та які це може мати наслідки для досудового розслідування. Освітній рівень підозрюваної, відсутність знань в галузі права не надає йому можливості орієнтуватися у змісті показань свідків, значимості їх показань, а відповідно і тиску з метою якось змінити ці покази, щоб вони перестали бути доказами у кримінальному провадженні. Прокурором також не надано доказів того, що підозрювана вчинила або може вчинити будь-які дії, направлені на залякування чи вчинення іншого впливу на свідків.

Ризик вчинення іншого правопорушення слідчий з прокурором взагалі не обґрунтували жодними фактами обставинами, доказами, формально зазначено, що « ОСОБА_4 не має місця роботи та офіційного заробітку». Але ж тимчасова відсутність у особи офіційного заробітку не дає підстави відносити таку особу апріорі до такої, що може вчиняти злочини, а тому з цього приводу слід зазначити, що вказаний ризик не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, зважаючи на те, що підозрювана вважається такою, що не судима в силу ст. 89 КК України, дій, які б свідчили про її схильність до вчинення кримінальних правопорушень, підозрювана не вчиняла. Має сім`ю, постійне місце проживання, працевлаштована неофіційно та заробляє на життя, чого прокурор у судовому засіданні не спростовував.

Натомість, на переконання слідчого судді існує ризик, визначений п.4 ч.1 ст.177 КК України, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який полягає не в тому, що зазначено у клопотанні слідчим, те що підозрювана «може зникнути з місця постійного мешкання, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрювану та, як наслідок, притягнути останню до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останньої у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду», оскільки ризик переховування є ознакою іншого ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, який стороною обвинувачення вже заявлявся. Слідчий суддя вважає, що перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином полягає в тому, що підозрювана вчинила тяжкий злочин у стані сильного алкогольного сп`яніння (про що повідомила у судовому засіданні, чого не спростовують і матеріали кримінального провадження), а також повідомила і слідству і слідчому судді про те, що не пам`ятає як вчинила злочин вбивство людини. Вказане може свідчити про те, що підозрювана не завжди контролює свою поведінку та безвідповідально ставиться до життя та здоров`я інших людей, а тому не повною мірою може розуміти необхідність вчинення процесуальних дій у кримінальному провадженні, у тому числі явки до слідчого, значимість проведення слідчих дій, що може перешкоджати кримінальному провадженню.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, судом встановлений ризик, передбачений п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що підозрюваній ОСОБА_4 має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі, характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_4 .

Наведені обставини свідчать, що заявлений ризик та суспільна небезпека підозрюваної існують, тому відсутні передумови для застосування підозрюваній менш суворого виду запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.132, 177, 178, 179, 183, 184, 194, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 березня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1