№ 1-кп/756/1751/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Оболонського районного суду м. Києва кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської обл., м. Охтирка, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КПК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,-

ВС Т А Н О В И В:

29.08.2024 у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 перебував поблизу гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3, де на землі знайшов пластикову банківську картку, емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , піднявши її із землі, ОСОБА_4 одразу зрозумів кому вона належить так як раніше вона йому надавалась ОСОБА_5 , із зазначенням пін-коду.

В цей момент, в тому ж місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на привласнення офіційного документа, а саме вищевказаної банківської картки, з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, не вживаючи будь-яких заходів для повернення знайденого ним майна, усвідомлюючи те, що знайдена ним банківська картка належить іншій особі та є офіційним документом ОСОБА_5 , що виконує функцію засобу ідентифікації, за допомогою якого останній здійснює платіжні операції, установлені договором з емітентом - банком, з корисливих мотивів, взяв зазначену пластикову банківську платіжну картку яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, ОСОБА_4 сховав зазначену пластикову банківську картку належну ОСОБА_5 у свою куртку в яку був одягнений в той день та пішов до своєї кімнати у вищезазначеному гуртожитку.

Крім того, 30.08.2024 приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, передав зазначену вище банківську картку, емітовану АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_6 для подальшого зняття грошових коштів з банківського рахунку НОМЕР_2 , через банкомат «ПриватБанк», що розташований за адресою: м. Київ, пр. С. Бандери 36, при цьому повідомивши пін-код від зазначеної банківської картки.

В свою чергу, 30.08.2024 приблизно о 18 год. 18 хв., ОСОБА_6 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 , прибув до банкомату «ПриватБанк», що за адресою: м. Київ, пр. С. Бандери 36, звідки зняв грошові кошти в сумі 10 000 грн. 00 коп., двома транзакціями по 5 000 грн. 00 коп., при цьому використовуючи банківську картку, емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_6 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 , того ж дня приблизно о 18 год. 30 хв. прибув до гуртожитку, що за адресою: АДРЕСА_3, де передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 10 000 грн. 00 коп., які попередньо зняв з банкомату на прохання ОСОБА_4 та банківську картку № НОМЕР_1 , яка належить гр. ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_4 розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, а вищезазначену банківську картку викинув до смітника.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив, що він дійсно 29.08.2024 у АДРЕСА_3, знайшов на землі банківську картку «ПриватБанк», яку присвоїв з якої у подальшому за допомогою ОСОБА_6 таємно викрав грошові кошти у розмірі 10000 грн., у скоєному кається.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд ухвалив про проведення скороченого судового розгляду і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно він розуміє зміст тих обставин, які не оспорює, чи є добровільною та істинною його позиція, а також роз`яснив учасникам процесу, що у разі не дослідження судом доказів, вони будуть позбавлені права оскаржити обставини, які не оспорювалися, в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 доказана, його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану та за ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційного документу вчинене з корисливих мотивів.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжкого злочину та кримінального проступку, а також відомості які характеризують особу обвинуваченого: згідно ст. 89 КПК України раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд вважає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 суд не вбачає.

Враховуючи обставини справи, відомості про особу ОСОБА_4 ступень тяжкості кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе у разі призначення йому, відповідно до ст.70 КК України, покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно у вигляді позбавлення волі та звільнення від відбуття цього покарання з випробуванням, відповідно до ст.75,76 КК України.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Речові докази суду не надавались.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.357 КК України у вигляді одного року обмеження волі;

за ч.4 ст.185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України, призначити остаточно ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки та покласти на нього на цей період такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді особистого зобов`язання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Головуючий ОСОБА_1