УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №507/1512/23

Провадження №1-о/505/2/2025

16.01.2025 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

у відсутності засудженого ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в м. Подільську Одеської області, в режимі відеоконференції заяву захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Любашівського районного суду Одеської області від 14 травня 2021 року у справі №507/1104/18, провадження №1-кп/507/3/2021,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Котовського міськрайонного суду Одеської області перебуває заява захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинам вироку Любашівського районного суду Одеської області від 14 травня 2021року.

Захисник ОСОБА_4 в заяві зазначає, що вироком Любашівського районного суду Одеської області від 14.05.2021 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.

Зазначений вирок переглядався судом апеляційної та касаційної інстанції, але за результатами перегляду, залишено його без змін.

Засуджений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 із зазначеним вироком категорично не згодні, вважають його незаконним і необґрунтованим, який ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд першої інстанції допустив помилку при оцінці доказу, а саме висновку експерта № 18 від 12.03.2018, визнавши його допустимим доказом. Вважають, що судово-медичний експерт помилився при визначені ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_6 .

Враховуючи зазначену обставину, сторона захисту скористалась своїм правом, передбаченим статтями 42, 45, 47, 242, 243 Кримінального процесуального кодексу України, статтею 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правилами проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6 та звернулась із клопотанням до Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» про проведення комісійної судово-медичної експертизи.

У зазначеному клопотанні, сторона захисту просила провести комісійну судово-медичну експертизу стосовно потерпілого ОСОБА_6 за наданими матеріалами кримінального провадження у кримінальному провадженні, внесеному 28.12.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000642, у якому засуджено ОСОБА_5 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Для проведення комісійної судово-медичної експертизи, стороною захисту надано лише та виключно належним чином засвідчену копію висновку експерта № 18 від 12.03.2018.

За результатами розгляду зазначеного клопотання Комунальною установою «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» проведено комісійну судово- медичну експертизу та стороною захисту отримано висновок експерта № 166 від 28.07.2023, що у ОСОБА_6 малася черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку із крововиливами у порожнину черепа, двосторонній перелом нижньої щелепи, перелом виличної кістки зліва, ушкодження м`яких тканин (садна, крововиливи у м`які тканини голови, рани).Дані ушкодження могли бути спричинені у ході ДТП при травмі в салоні автомобіля за рахунок дії тупих предметів - частини салону автомобіля. Ушкодження були отримані незадовго до надходження постраждалого у стаціонар (27.12.2017 р.). Вважаючи на все вищевикладене, слід дійти до висновку, що загрозливі для життя явища у ОСОБА_6 у дослідницькій частині не зафіксовані; таким чином, слід вважати, що перелічені ушкодження потягли за собою розлад здоров`я тривалістю більш ніж 3 тижні (більше 21 дня), та за даним критерієм, згідно із п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», повинні розцінюватись як тілесні ушкодження середньої тяжкості. Даних за наявності у постраждалого забою головного мозку саме тяжкого ступеня та посттравматичного панкреатиту немає, оскільки у дослідницькій частині попереднього висновку експерта не наведено відповідної клінічної симптоматики. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, як зазначено вище - слід дійти до висновку, що перелічені ушкодження викликали розлад здоров`я тривалістю біль ніж 3 тижні (більше 21 дня), та за даним критерієм відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.».

У зв`язку з цим, зазначений висновок експерта доводить неправильність вироку Любашівського районного суду Одеської області від 14.05.2021, оскільки у ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Як зазначає захисник ОСОБА_4 обставини, щодо відсутності у ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень із врахуванням вищевказаного висновку експерта від 28.07.2023 не були відомі суду першої інстанції на час судового розгляду при ухвалені судового рішення, а саме вироку від 14.05.2021. Зазначені обставини доводять неправильність вказаного вироку суду, а тому він підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Враховуючи те, що висновок експерта за № 166 від 28.07.2023 є доказом, отриманий стороною захисту, тому стороною захисту на виконання вимог ч. 11 ст. 290 КПК України відкрито його до судового засідання стороні обвинувачення, а саме прокурору у кримінальному провадженні.

Відтак, зазначений належний, допустимий, достовірний та достатній доказ підтверджує відсутність у потерпілого ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, що є наслідком відсутності у ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Першим допустив помилку, щодо засудження до позбавлення волі ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України, ухваливши відповідний вирок, є саме Любашівський районний суд Одеської області. При цьому, таку помилку зазначений суд допустив внаслідок незнання про існування обставин, а саме відсутності у ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень та те, що судово- медичний експерт, надаючи висновок за № 18 від 12.03.2018 помилився із визначенням тілесних ушкоджень у вказаної особи.

За таких обставин, суд повинен переглядати вирок від 14.05.2021 стосовно ОСОБА_5 за нововиявленими обставинами, оскільки допустив помилку внаслідок незнання про існування обставин, щодо відсутності у ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

Отже, відповідно до ст. ст. 17, 84-86, 94, ч. 7 ст. 284, ст. ст. 373, 459, 460, 467 КПК України та ст. 62 Конституції України, суд із врахуванням обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухвалені судового рішення, тобто висновку експерта № 166 від 28.07.2023, який підтверджує відсутність у ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, доводить неправильність вирок суду першої інстанції від 14.05.2021, а тому зазначений вирок із врахуванням зазначених нововиявлених обставин, підлягає безумовному скасуванню та ухваленню нового вироку, яким визнати невинуватим ОСОБА_5 , виправдавши останнього за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Якщо б зазначені обставини, а саме наявність у потерпілого ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень були відомі суду першої інстанції на час ухвалення вироку від 14.05.2021 стосовно ОСОБА_5 , то ці обставини вплинули б на цей вироку у вигляді того, що суд ухвалив би за таких обставин виправдальний вирок стосовно вказаної особи.

Водночас, на час ухвалення вказаного вироку, суду першої інстанції не було відомо цих обставин, а тому суд ухвалив помилковий вирок стосовно ОСОБА_5 , який наразі підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Захисник стверджує, що з врахуванням вищевикладеного, наразі існують беззаперечні обставини, що зумовлюють перегляд вироку Любашівського районного суду Одеської області від 14.05.2021, яким визнано винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. З ст. 466 КПК України, суд своєю ухвалою має право зупинити виконання судового рішення, яке переглядається за нововиявленими або виключними обставинами, до закінчення перегляду.

Отже, враховуючи зазначену процесуальну норму, а також те, що суд першої інстанції ухвалив помилковий вирок стосовно ОСОБА_5 , призначивши йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки, тому захисник ОСОБА_4 вважає необхідним, просити суд постановити ухвалу про зупинення виконання вказаного вироку в частині, що стосується відбуття покарання у вигляді позбавлення волі.

Тому, захисник ОСОБА_4 просить скасувати вирок Любашівського районного суду Одеської області від 14.05.2021, яким визнано винуватим ОСОБА_5 в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і ухвалити новий вирок, яким визнати невинуватим ОСОБА_5 , виправдавши останнього за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Зупинити виконання вироку Любашівського районного суду Одеської області від 14.05.2021 стосовно ОСОБА_5 в частині відбуття покарання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заяву підтримав та зазначив, що наявні докази, які не були відомі суду та можуть суттєво вплинути на результати розгляду кримінальної справи. Висновок експерта № 18 від 12.03.2018 року не відповідає дійсності, а саме судовий експерт при проведенні вказаної експертизи помилився при визначені ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_6 . Вважає, що цей факт ставить під сумнів вирок винесений щодо його підзахисного ОСОБА_5 , оскільки в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч.2 ст. 286 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви, оскільки вважає, що підстав для перегляду вироку Любашівського районного суду Одеської області від 14.05.2021року за нововиявленими обставинами не має. Вказаний вирок було оскаржено в апеляційному та касаційному порядку, проте вирок було залишено без змін. Прокурор зазначив, що ще під час апеляційного розгляду, оцінюючи наданий стороною захисту та досліджений в судовому засіданні апеляційного суду висновок проведеної на підставі клопотання захисника судово-медичної комісійної експертизи №234, апеляційний суд дійшов висновку, що цей доказ є неналежним з таких підстав. Експерти не змогли встановити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого, пов`язаних з забоєм головного мозку з крововиливом в ліву півкулю головного мозку та переломом виличної кістки зліва, через ненадання стороною захисту необхідних медичних документів. Отже, слід дійти висновку, що, судово-медична комісійна експертиза №234 проведена без усіх вхідних даних, а тому цей висновок не можна вважати належним доказом по справі. Разом з тим, така медична документація надавалась при проведенні первинної експертизи, відповідно до якої (висновок експерта №18 від 13.03.2018 року) у потерпілого виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечності для життя. Та обставина, що, як під час досудового розслідування, так і під час розгляду справи у суді першої інстанції сторона захисту не заявляла про призначення повторної або додаткової судово-медичної експертизи, не зазначала про це й в апеляційній скарзі, а самостійно замовила проведення експертизи, при цьому не надавши експертам для її проведення усіх необхідних даних, та те, що сторона захисту не бажала звертатись до апеляційного суду з клопотанням про призначення повторної або додаткової судово-медичної експертизи із зазначених питань, свідчить про спотворення доказів стороною захисту з метою створення штучних підстав для висновку про відсутність складу інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановления ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.

Згідно з п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються у тому числі: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Частина перша статті 129 Конституції України передбачає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Стаття 8 КПК України встановлює, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, а принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005 року, одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.

Системне тлумачення глави 34 КПК України у сукупності з наведеними вище положеннями призводить до висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

Цей висновок підтверджується, крім іншого, і самим текстом статті 459 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 459 КПК України судові рішення у кримінальних справах, й зокрема, вироки, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами вичерпно тільки на тих підставах, які наведені у пунктах 1-5 частини другої цієї статті Кодексу.

Нововиявленими є такі обставини (як фактичного, так і правового характеру), які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, але не були відомі чи не могли бути відомі на той час суду та слідчим органам.

Підстави для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами перелічені в частині другій статті 459 КПК України, відповідно до якої такими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до цього положення, нововиявлені обставини мають стосуватися лише вироку або судових рішень, що постановлені щодо цього вироку, тобто судового рішення по суті кримінального обвинувачення.

За таких обставин слід також зазначити, що перегляд вироку у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в кримінальному судочинстві. На відміну від перегляду вироку в порядку апеляційного або касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість вироку, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення вироку суд не мав можливості врахувати ту або іншу істотну обставину, яка могла би суттєво вплинути на ухвалення вироку, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

За результатами розгляду заяви захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Любашівського районного суду Одеської області від 14 травня 2021 року по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000642 від 28.12.2017 року за ч.2 ст. 286 КК України судом не встановлено будь-яких обставин, які у розумінні ст.ст. 459, 462 КПК України, можна вважати нововиявленими.

Як вбачається з доданого до заяви висновку експерта Одеського обласного бюро медичної експертизи № 166 від 28.07.2023 року, комісійна судово-медична експертиза потерпілого ОСОБА_6 була проведена на підставі клопотання захисника ОСОБА_4 , тобто самостійно замовлена захисником без надання для її проведення усіх необхідних даних, а тому цей висновок не може бути визнаний допустимим доказом.

Суд також звертає увагу на те, що сторона захисту не зверталася до апеляційного суду з клопотанням про призначення повторної або додаткової судово-медичної експертизи, про що також зазначено в ухвалі Одеського апеляційного суду від 04.08.2022 року.

Крім того, постановою Верховного суду України від 26.01.2023 року вирок Любашівського районного суду Одеської області від 14.05.2021 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 04.08.2022 року відносно ОСОБА_5 залишено без змін, а касаційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_4 без задоволення, посилаючись на те, що суди нижчих інстанцій дотрималися вимог ст.ст.10, 22 КПК України та врахували практику Європейського суду з прав людини, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданим їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників розглянуто у відповідності до вимог КПК України.

Отже викладені в заяві доводи захисника ОСОБА_4 спрямовані виключно на нове дослідження та оцінку доказів, які вже досліджувалися та оцінені судами різних інстанцій, що є неприпустимим з огляду на положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України обсяг перевірки справи обмежується поданою заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Якщо при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами буде встановлено, що нововиявлені обставини не підтвердились або не справили істотного впливу на законність та обґрунтованість судового рішення, що переглядалося, суд має постановити ухвалу про залишення поданої заяви без задоволення.

В заяві захисника ОСОБА_4 ,про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами не наведено тих обставин, які б могли істотно вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Виходячи з вищезазначеного, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких нововиявлених обставин як підстав для скасування оспорюваного вироку.

Керуючись ст.459, 460, 462, 464 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Любашівського районного суду Одеської області від 14 травня 2021 року по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000642 від 28.12.2017 року за ч.2 ст. 286 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1