ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/3773/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/73/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 28 серпня 2023 року відносно ОСОБА_7 ,-

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с. Рясне, Золочівського району, Харківської області, громадянина України, освіта середня, тимчасово не працюючого, не одруженого,має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

1) 28.09.2010 Золочівським РС Харківської області, за ч.3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

2) 10.10.2012 Золочівським РС Харківської області, за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, 70, 71 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

3) 29.05.2013 Золочівським РС Харківської області, за ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

4) 15.02.2018 Дергачівським РС Харківської області, за ч.1 ст. 246 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

5) 16.11.2018 Дергачівським РС Харківської області, за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185 ч.1 ст. 70, ст.71 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці;

6) 17.12.2018 Золочівськиим РС Харківської області, за ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, 15.07.2022 звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 від покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки.

У відповідності до ст.76 КК України на період іспитового строку покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Як установив суд 15.06.2023 року приблизно о 21:00 годині, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на таємне заволодіння чужим майном, під час введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, на території України особливого правового режиму у вигляді воєнного стану, із врахуванням змін щодо продовження строку дії воєнного стану, внесеними Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, діючи повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до території домоволодіння потерпілого ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після чого переліз через паркан та потрапив на територію даного домоволодіння, де побачив два гальмівних барабани (задні) з автомобіля Ford Моndeo, два гальмівних диска (передні) з автомобіля Ford Моndeo, дві гальмівних колодки (задні) з автомобіля Ford Моndeo, поворотне колесо ручної тачки в зборі, резонатор вихлопної системи з автомобіля Dewoo Lanos, які належать потерпілому ОСОБА_9 , далі продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, здійснив крадіжку вищевказаних речей та покинув місце вчинення злочину разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 3172 від 14.07.2023 року майнову шкоду на загальну суму 2365 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

В своїй апеляційній скарзі зі зміненими доводами прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024, внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема викладено у новій редакції ст. 51 КУпАП. З огляду на внесені зміни дрібним викраденням чужого майна вважається викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, який набрав чинності 09.08.2024 року має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Діями ОСОБА_7 було спричинено матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 2365 гривень, що є меншим за необхідну суму для кримінальної відповідальності у 2023 у розмірі 2684,00 грн.

Обвинувачений в судове засідання не з`явився, був повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, про що в матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_7 .

Прокурор надав суду змінені доводи, в яких просить закрити кримінальне провадження у зв`язку декриміналізацією діяння, тобто про погіршення становища обвинуваченого сторона обвинувачення питання не ставить.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе проводити судовий розгляд за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала свою апеляційну скаргу зі зміненими доводами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 визнав себе винним в повному обсязі, а тому судом першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, вартість майна якої на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2023 року становить 2684 гривень, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян складає 1342 гривень на 2023 рік, а два неоподаткованих мінімумів (ч.2 ст. 51 КУпАП) становить 2684 гривень.

Таким чином кримінальна відповідальність за скоєння крадіжки, вчиненої у 2023 році, настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, встановлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2684 гривні.

Згідно із встановленим судом першої інстанції обвинуваченням, ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану, вартість викраденого майна становить 2365 гривень.

Таким чином, вартість викраденого ОСОБА_7 майна є меншою за розміром, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положення Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а тому його дії на даний час не утворюють кримінально-караного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку із декриміналізацією діяння.

Підстав для зміни кваліфікації дій обвинуваченого, за обставинами, які визнані судом доведеними, колегія суддів не вбачає, оскільки згідно обвинувального акту кваліфікуюча ознака незаконне проникнення у житло, відсутня, як у викладі фактичних обставин справи так і формулюванні обвинувачення.

За таких обставин оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з подальшим закриттям провадження у справі на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 28 серпня 2023 року відносно ОСОБА_7 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді