Справа № 359/4295/24 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1712/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000095 від 08.04.2024 року за апеляційною скаргою прокурора Бориспільської окружної прокуратури на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2024 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перегуди Бориспільського району Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень,

засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеженні волі строком на 2 (два) роки;

відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_7 повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу, що залишився несплаченим, в розмірі 13600 грн. 00 коп.;

покарання у виді несплаченої суми штрафу в розмірі 13600 (тринадцять тисяч шістсот) грн. відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України визначено виконувати самостійно;

на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком терміном в 1 (один) рік та визначенням згідно з ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

іспитовий строк ОСОБА_9 визначено рахувати з моменту проголошення вироку судом, тобто 29.04.2024 року;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, 08.04.2024 року о 20.00 год. ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька, 2, та рухаючись в бік вулиці Київський Шлях, помітив поряд із тротуаром згорток із фольги прямокутної форми, який знаходився на землі. Піднявши вищевказаний згорток, ОСОБА_7 відкрив його та виявив, що в середині знаходиться полімерний пакет із блістерною застібкою, в якому знаходилася кристалоподібна речовина білого кольору. Будучи особою, яка раніше вживала психотропні речовини, ОСОБА_7 зрозумів, що вказана кристалоподібна речовина білого кольору являє собою психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

В цей час, у ОСОБА_7 виник кримінальний протиправний намір, направлений на незаконне придбання та подальше зберігання психотропної речовини, обіг якої заборонено, для власного вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір, ОСОБА_7 , знаючи властивості та способи вживання психотропної речовини, діючи з умислом, направленим на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини для власного вживання, без мети збуту, поклав зазначений полімерний пакет із блістерною застібкою, в середині якого знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, до кишені своїх штанів, чим вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, обіг якої заборонено.

У подальшому, 08.04.2024 року, приблизно о 21.00 год. за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Броварська, 28, ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 298-2 КПК України працівниками Бориспільського РУП ГУНП в Київській області. В ході проведення дізнавачем огляду особистих речей ОСОБА_7 , за участі двох понятих, в правій руці останнього, виявлено та в подальшому вилучено полімерний пакет із блістерною застібкою, в середині якого знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-24/22542-НЗПРАП від 15.04.2024 року, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP., загальною масою в речовинах 0,473 г., який згідно з Списком № 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, в Таблиці №1 Психотропні речовини обіг яких обмежено, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року, є особливо небезпечною психотропною речовиною обіг, якої заборонено.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказав на те, що суд застосував ст. 75 КК України, яку не мав застосовувати, оскільки відповідно до правової позиції ВС, викладеної у постановах від 26.05.202020 (справа № 243/2528/2019) та від 24.09.2020 (справа № 207/3313/2019), якщо обвинувачений вчинив новий злочин до відбуття покарання за попереднім вироком (штраф, призначений вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2023 року станом на час ухвалення оскаржуваного вироку повністю не сплачено), то при застосуванні ст. 71 КК України та призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі і штрафу, рішення про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України є неприпустимим. Відтак просив оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі та штрафу в розмірі невиплаченої суми 13600 грн. 00 коп., який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконувати окремо. В решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ст. 381, 382 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються. Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 учасниками судового розгляду не оспорюється. Підстав для виходу за межі апеляційних вимог в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

За змістом ч.1 ст. 420 КПК України, підставами для ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції є, у тому числі, неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині необґрунтованого застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України є слушними та ґрунтуються на вимогах законодавства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, за змістом вказаної норми закону звільнення від відбування призначеного судом покарання у виді штрафу з випробуванням не допускається.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 був засуджений вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської від 10.02.2023 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17000 грн., та яке, відповідно до пояснень ОСОБА_7 , наданих в суді апеляційної інстанції, він повністю не відбув.

Остаточне покарання за оскаржуваним вироком було призначено обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі положень ст. 71 КК України, а саме, шляхом повного приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2023 року у виді штрафу у розмірі невиплаченої суми 13600 грн.

З урахуванням того, що ОСОБА_7 вчинив нове кримінальне правопорушення до відбуття покарання за попереднім вироком, при застосуванні ст. 71 КК та призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі та штрафу, рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування лише частини покарання у виді обмеження волі на підставі ст. 75 КК, є неприпустимим, а звільнення від відбування покарання у виді штрафу, як вже було зазначено колегією суддів, статтею 75 КК не передбачено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та безпідставно звільнено обвинуваченого від відбування частини покарання на підставі ст. 75 КК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити у цій частині новий вирок, що відповідає вимогам закону про кримінальну відповідальність, без застосування положень ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Бориспільської окружної прокуратури задовольнити.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2024 рокущодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2023 року, остаточне покарання ОСОБА_7 визначити у виді 2 років обмеження волі та штрафу у розмірі невиплаченої суми 13600 грн., який на підставі ч.3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Строк відбування покарання рахувати з моменту прибуття і постановки ОСОБА_7 на облік у місці виконання покарання.

В решті вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4