Справа № 508/41/25
Номер провадження 1-кп/508/17/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року селище Миколаївка

Миколаївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 04.01.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки: смт. Миколаївка, Миколаївського району Одеської області, українки, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, суд,

встановив:

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від12.12.2024 року щодо ОСОБА_3 , видано обмежувальний припис (справа № 508/1024/24) строком на 3 (три) місяці та встановлено такі заборони:заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання (перебування) поряд з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 ;заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_4 ;заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_4 , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати його та у будь-який спосіб спілкуватися з ним;заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Про видачу вказаного обмежувального припису Миколаївським районним судом Одеської області повідомлено ВПД № 1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, - ОСОБА_3 на профілактичний облік.

Працівниками ВПД № 1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області15.12.2024 року ОСОБА_3 під підпис ознайомлено з вищевказаним рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 12.12.2024 про видачу обмежувального припису та встановленими заходами тимчасового обмеження.

Незважаючи на це, ОСОБА_3 , яка була належним чином ознайомлена із указаним обмежувальним приписом, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 04.01.2025 близько 10:30 год. прибула до місця проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , зайшла на територію домоволодіння, відмовлялась його покидати та вчинила сварку з ОСОБА_4 , чим умисно не виконала обмежувальний припис, що виразилось у порушенні заборони перебувати в місці спільного проживання поряд з потерпілим.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ст. 390-1 КК України, тобто умисне невиконання обмежувального припису.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до частин 2, 3 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрювана беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України, просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченої ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_5 , в якій ОСОБА_3 зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, вона беззаперечно визнає; згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без її участі.

У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваною, її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за її відсутності.

Також до обвинувального акта додано письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 , у якій він зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України; а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 07.10.2021 року у справі №166/361/19, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було учинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Доказами, встановленими органом досудового розслідування та проаналізованими судом, поза розумним сумнівом доведено винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 390-1 КК України.

Отже, суд вважає, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ст. 390-1 КК України як умисне невиконання обмежувального припису, і вона повинна нести кримінальну відповідальність за скоєне за ст. 390-1 КК України.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст.ст. 381-382 КПК України.

Суд, ознайомившись з обвинувальним актом та матеріалами кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України, а саме, умисне невиконання обмежувального припису.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, які пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, - не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості.

Враховується також, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення у виді кримінального проступку, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання не має негативної характеристики.

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання в межах санкції ст. 390-1 КК України, у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення нею кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Положеннями ст. 91-1 КК України передбачено, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Так, суд, в інтересах потерпілого від кримінального проступку, пов`язаного з домашнім насильством, з метою необхідності зміни поведінки обвинуваченої ОСОБА_3 у майбутньому, вважає за доцільне застосувати до обвинуваченої на строк три місяці обмежувальні заходи передбачені пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню судових витрат не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

В порядку п.п. 1, 2, 3 ч. 2 та п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_3 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду рахувати з дня постановки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно ч. 2 ст. 76 КК України застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальні заходи відповідно до пунктів 3, 4 ст. 91-1 КК України строком на 3 (три) місяці, поклавши на неї наступні обов`язки:

- заборона наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до місця, де ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

- заборона листування, телефонних переговорів з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб.

Документи та інформаційні носії у вигляді оптичних дисків, які містяться в матеріалах провадження, залишити в матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Повний текст вироку складено і підписано 15.01.2025.

Суддя ОСОБА_1