УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/668/24

26 грудня 2024 року м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника Рівненського районного відділу №3

філії ДУ "Центр пробації" ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костопіль клопотання фахівця Рівненського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону стосовно засудженого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Рівненський районний відділ №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з клопотанням про приведення вироку Костопільського районного суду Рівненської області від 18 квітня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_5 у відповідність до Закону №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

В обґрунтування подання зазначає, що 19.12.2023 на виконання Рівненського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області надійшов вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 18.04.2024 відносно ОСОБА_5 , якого було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України №3886-IХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відповідно до якого дрібною крадіжкою вважається викрадення, шахрайство, привласнення чи розтрата чужого майна, вартість якого не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дія Закону №3886-ІХ має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння кримінальним правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

За вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 18 квітня 2024 року вартість викраденого майна становить 323,33 грн., що виключає (скасовує) кримінальну відповідальність за ст.185 КК України, тому ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначеного покарання на підставі ч.2ст.74 КК України.

У судовому засіданні представник Рівненського районного відділу №3 філії ДУ "Центр пробації" ОСОБА_4 клопотання підтримала, просить задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 вважає, що є правові підстави для задоволення клопотання.

Засуджений ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали наглядової справи, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 18 квітня 2024 року визнано ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, з покладанням на останнього обов`язків, передбачених пп.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 КК України.

Згідно з п.2 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України №3886-1X від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесені зміни до ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції Закону №3886-ІХ станом на 09.08.2024), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Згідно вироку Костопільського районного суду Рівненської області від 18 квітня 2024 року, ОСОБА_5 , у першій декаді липня 2023 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, приблизно о 20 год. 00 хв., вчинив викрадення майна на суму 323,33 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць встановлений в розмірі 2684 гривень.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 2684 грн. (1342х2=2684).

За вироком суду вартість викраденого ОСОБА_5 майна не перевищує 2684 грн.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України визначено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон №3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону №3886-ІХ має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Аналізуючи наведені положення законів, відбулась втрата чинності закону, шляхом прийняття нового закону і відповідно визначення нових меж між адміністративним правопорушенням (дрібної крадіжки) та кримінальним правопорушенням (крадіжки).

Частиною 2 ст.74 КК України встановлено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі наведеного, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 18 квітня 2024 року завдав майнової шкоди на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 1 січня звітного року, у якому була скоєна крадіжка 2023 рік, тобто вчинене останнім діяння відповідно до вимог Закону №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд дійшов висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України.

Керуючись Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст.ст.4,5, ч.2 ст.74 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання фахівця Рівненського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону стосовно засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного йому вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 18 квітня 2024 року покарання за ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1