Провадження № 11-кп/824/1632/2025 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

18 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 ,ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою зі змінами заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 15 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою суду задоволено клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 та звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 367 КК України на підставі ст. 45 КК України за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження відносно нього, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2021 за №0002779 - закрито.

Згідно ухвали, суд, посилаючись на п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 45 КПК України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК України)» дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу зі змінами, в якій просить ухвалу скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям. Повернути клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку. Дослідити матеріали провадження щодо розгляду клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності.

Зазначає, що суд при вирішенні питання по суті щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, керувався не чинними нормами права.

Разом з тим, вказує, що суддя в мотивувальній частині зазначив, що обвинувачений у підготовчому судовому засіданні звернувся з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 45 КК України, однак зазначене клопотання подав прокурор, і суд розглядав саме клопотання прокурора.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, судом не встановлено три обов`язкові умови правомірного застосування положення ст. 45 КК України до ОСОБА_7 . Так, не знайшли свого підтвердження та не встановлено під час судового розгляду факт щирого каяття ОСОБА_7 , що він активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутнє в матеріалах провадження будь-яке підтвердження усунення ОСОБА_7 заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення шкоди в повному обсязі.

Вказує, що а ні в матеріалах провадження, а ні в ході проведення судового засідання, факт щирого каяття ОСОБА_7 після вчинення злочину не знайшов свого підтвердження.

Крім того, судом не встановлено об`єктивної сторони активного сприяння розкриттю злочину.

Також, судом не було досліджено факт відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди, а в судовому засіданні зазначено, що обвинувачений лише пояснив, що є відповідні розписки.

Вважає, що висновки суду про звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. 45 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки підстави (умови) для такого звільнення в ході розгляду клопотання судом встановлено не було. Тобто, суд першої інстанції застосував до ОСОБА_7 закону України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню.

Окрім цього, зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які підтвердження про виклик представника потерпілого в судове засідання на 15.02.2024, а також розгляд клопотання проведено за його відсутності та суд не з`ясував його думку щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, що передбачено ч. 2 ст. 288 КПК України.

Разом з тим, в матеріалах клопотання прокурора відсутні відомості про ознайомлення потерпілого та його думку щодо можливості звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, що визначено п. 8 ч. 1 ст. 287 КПК України.

Крім того, вказує, що ухвалюючи остаточне рішення у кримінальному провадженні, закриваючи його, поза увагою суду залишилися питання стягнення вартості судових витрат про проведення судово-економічної експертизи №37140/12-72/11333/22-72 від 16.02.2022 та вирішення долі речових доказів у провадженні.

Зазначає, що суд першої інстанції істотно порушив вимоги ст.ст. 100, 126, 287, 288, 314 КПК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник-адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу зі змінами прокурора залишити без задоволення, залишити без змін ухвалу суду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думки ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції у повній мірі дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

За правилами ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 283 КПК України, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ст. 45 КК України в редакції на момент вчинення інкримінованого діяння, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 2 ст. 286 КПК України визначено, що встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

Як убачається з наданих суду матеріалів справи, прокурор, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, отримавши згоду останнього на таке звільнення, звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України у зв`язку з дійовим каяттям на підставі положень ст. 45 КК України.

За змістом статей 284 - 288 КПК України умовами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність визначених законом підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення та згода обвинуваченого. При цьому, за наявності всіх визначених законом вимог, звільнення від кримінальної відповідальності є обов`язком суду.

Як убачається з оскаржуваної ухвали суду, в судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання. ОСОБА_7 також просив задовольнити клопотання. Також суд вказав про відсутність заподіяної шкоди внаслідок вчинення злочину.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості, після вчинення злочину щиро покаявся у вчиненому і повністю відшкодував завдані ним збитки відповідно до платіжного доручення №751 від 30.09.2022 року в сумі 321 972, 12 грн.

Враховуючи викладене, суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження.

Ухвала належним чином умотивована та відповідає вимогам КПК України.

Доводи прокурора про те, що суддя в мотивувальній частині зазначив, що обвинувачений у підготовчому судовому засіданні звернувся з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 45 КК України, однак зазначене клопотання подав прокурор, і суд розглядав саме клопотання прокурора, не є безумовною підставою для скасування ухвали суду, оскільки колегія суддів вважає це опискою, позаяк згідно вступної та резолютивної частини ухвали розглянуто саме клопотання прокурора.

Також, всі необхідні умови, передбачені ст. 45 КК України встановлено прокурором у клопотанні та підтверджено судом, у зв`язку з чим місцевий суд діяв в межах своїх повноважень, жодних порушень колегією суддів не встановлено.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора мотиви не спростовують правильності рішення суду першої інстанції і не містять переконливих доводів, які би дозволяли апеляційному суду дійти висновку, що ухвалу суду було постановлено з істотними порушеннями норм процесуального права, які можуть поставити під сумнів законність цього судового рішення.

Зважаючи на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу зі змінами заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Суддя Суддя Суддя