УХВАЛА

25 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 148/1893/22

провадження № 51-795 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвали Вінницького апеляційного суду від 18 жовтня та 22 листопада 2024 року,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання п. 4 ч. 2, частини 6 цієї норми процесуального права.

Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі має бути викладено правове обґрунтування заявленої вимоги із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оспорюваних рішень, адже суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування саме норм права і наділений повноваженнями скасувати такі рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК. Водночас до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання учасникам судового провадження.

Наведеного при зверненні до суду касаційної інстанції скаржник не врахував.

За змістом поданої скарги, у ній ОСОБА_4 просить скасувати ухвали, якими суд апеляційної інстанції, керуючись п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, повернув апеляційні скарги, оскільки одну з них було подано після закінчення строку оскарження без клопотання про його поновлення (ухвала від 18 жовтня 2024 року), а підстав для поновлення строку подання іншої скарги суд не знайшов (ухвала від 22 листопада 2024 року).

Однак, наполягаючи на скасуванні водночас двох ухвал, автор скарги не зважив на порядок оскарження різних за юридичною природою процесуальних рішень та окремий перегляд їх судом касаційної інстанції.

Крім того, заперечуючи законність рішення від 22 листопада 2024 року, ОСОБА_4 не наводить обґрунтування істотного порушення апеляційним судом застосованої норми права - п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, з урахуванням імперативності її приписів. Натомість аргументи скаржника переважно зводяться до власного тлумачення положень ст. 306 вказаного Кодексу.

Разом із цим, заявляючи вимогу скасувати ухвалу від 18 жовтня 2024 року, ОСОБА_4 залишив поза увагою, що він уже оскаржив це судове рішення до Верховного Суду й ухвалою колегії суддів від 21 листопада 2024 року його скаргу було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. 427 КПК. Проте, у новому зверненні не відображено, що його подано на усунення недоліків первинної скарги.

Також усупереч ч. 6 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано її копії з додатками для надіслання іншому учаснику судового провадження - прокурору.

Недодержання вказаної норми права перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Тому колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3