Справа № 944/262/25
Провадження №1-кп/944/934/25
про продовження строку тримання під вартою
24.03.2025 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
його захисника ОСОБА_5
та потерпілого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Самбір Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 114-1, ч.2 ст.125 КК України,
В провадженні Яворівського районного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 114-1, ч.2 ст.125 КК України.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 17.01.2025 в даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.
24.03.2025 прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави.
В обґрунтування клопотання зазначає, що ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 30.01.2025 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 календарних днів, тобто до 30.03.2025 включно, без визначення розміру застави.
Зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 114-1 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до категорії тяжких злочинів.
Водночас, строк тримання під вартою ОСОБА_4 спливає, а ризики, наведені в ухвалі слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 13.11.2024, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на даний час, не відпали, не зменшилися та не змінилися. Зокрема, зазначає про ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, що ним вже було зроблено, у зв`язку з чим останній постановою від 28.10.2024 був оголошений в розшук, оскільки ухилявся від явки до органу досудового розслідування; знищення, приховування документів, речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки у ході розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, а також осіб, які, можливо, причетні до вчинення вказаних кримінальних правопорушень; ризик незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки отримавши матеріали клопотання про продовження строку тримання під вартою, ОСОБА_4 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних даних потерпілого та свідків, які надали та у подальшому можуть надати органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього та інших невстановлених осіб; ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину - перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, який спрямований на шкоду державі, у якій на цей час запроваджено воєнний стан, не виключено, що останній може продовжити злочинну діяльність, в тому числі і з метою уникнення від відповідальності. Враховуючи зухвалість вказаного злочину, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи чи проти основ національної безпеки України.
Вважає, що наведені факти свідчать про неможливість запобігання ризикам, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а тому просить продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 календарних днів, без визначення розміру застави - на підставі ч.4 ст.183 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_6 подане клопотання підтримали та просили таке задовольнити.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання прокурора заперечив, пояснив що ОСОБА_4 утримується довгий період часу під вартою, а тому в клопотанні прокурора на етапі розгляду справи по суті мали б бути наведені додаткові аргументи про необхідність в продовженні запобіжного заходу. Всі ризики, які наведені прокурором є надумані та нічим не підтверджені. Зокрема, ризик переховування від органу досудового розслідування чи суду відсутній, оскільки обвинувачений сам добровільно звернувся в ТЦК за місцем перебування на обліку та пройшов ВЛК, а також добровільно пішов проходити військову службу (навчання) з 04.11.2024. Крім цього, просив врахувати, що органом досудового розслідування було допущено грубі процесуальні порушення, а саме вручено батькові обвинуваченого під час проведення обшуку 26.10.2024 одразу три повістки про виклик до слідчого на 27, 28 та 29 жовтня, тобто не завчасно за 3 дні, як того вимагають норми КПК України, та на підставі цього в подальшому слідчим суддею винесено ухвалу про оголошення розшуку ОСОБА_4 . Ризик впливу на свідків та потерпілого відсутній, оскільки свідків події, очевидців, як таких немає. Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень відсутній, оскільки він раніше не судимий, досудова доповідь, яка надійшла до суду від органу пробації позитивна, а тому не зрозумілим є покликання прокурора на цей ризик.
Просив із врахуванням позитивних характеристик ОСОБА_4 змінити запобіжний захід із тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід або визначити заставу, оскільки виходячи із норми ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави це право, а не обов`язок суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку захисника, просив визначити йому мінімальну заставу, передбачену законодавством.
Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, вважаю, що клопотання прокурора підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно з ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу суд повинен врахувати наявність ризиків, зазначених в ст.177 КПК України, а також оцінити в сукупності обставини, які визначені в ч.1 ст.178 КПК України.
Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.
На розгляді у Яворівському районному суді Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 114-1, ч.2 ст.125 КК України.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 30.01.2025 у даному кримінальному провадженні призначено судовий розгляд.
На виклики до слідчого у визначені дати та час ОСОБА_4 не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29.10.2024 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
12.11.2024 на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді від 29.10.2024 ОСОБА_4 затримано.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 13.11.2024 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.12.2024, без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26.12.2024, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , в межах строку досудового розслідування. Постановою заступника керівника Львівської обласної прокуратури від 23.12.2024 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 01.02.2025.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 30.01.2025 ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 календарних днів, тобто до 30.03.2025 включно, без визначення розміру застави.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 30 березня 2025 року, однак судове провадження по даній справі не закінчено.
Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не змінилися.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 125 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст. 114-1 КК України, є тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років, останній, будучи обізнаним про покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винним, може залишити місце свого постійного проживання та переховуватись від суду. При цьому суд враховує процесуальну поведінку обвинуваченого, зокрема під час досудового розслідування, а саме той факт, що на виклики до слідчого у визначені дати та час ОСОБА_4 не з`являвся, про причини неявки не повідомляв, що мало наслідком винесення ухвали слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2024 року про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі якої 12 листопада 2024 року такого було затримано.
Крім цього, слушними є покликання прокурора на те, що у випадку необрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може незаконними засобами через залякування впливати на потерпілого, свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи чи проти основ національної безпеки України.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. У відповідності до рекомендацій, наданих Верховним Судом у Листі від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Зазначена позиція попередньо була висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 року. А тому надані рекомендації суд також враховує при вирішенні даної справи.
Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти Української Держави та Українського Народу та спрямоване на грубе порушення суспільних відносин у сфері основ національної безпеки України. Вказані обставини в своїй сукупності підтверджують, що в діях обвинуваченого наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України. Обвинувачений є працездатною особою, тяжкими захворюваннями не страждає, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, а тому з урахуванням положень ч.6 ст.176 КПК України, покликання прокурора в цій частині, суд вважає обґрунтованими та належно вмотивованими.
З урахуванням обставин справи та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та час його вчинення (в умовах воєнного стану), а також його спрямування на порушення суспільних відносин у сфері основ національної безпеки України, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого найсуворішого за своєю суттю запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою уникнення вищезазначених ризиків.
Відповідно до абзацу 3 ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Відтак не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого зокрема ст.114 -1 КК України, є правом, а не обов`язком суду.
А тому, застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити у відповідності до п.2 ч.5 ст.182 КПК України обвинуваченому відповідний розмір застави.
При визначенні розміру застави суд враховує положення ч.4 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».
Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями серйозністю злочину, ризику втечі та ін.
З урахуванням наведеного вище, визначаючи обвинуваченому розмір застави вважаю, що така має бути співмірною із матеріальним становищем особи та вчиненим ним діянням, а також наслідками, які воно спричинило чи могло спричинити, а тому суд, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, стан здоров`я, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважає обґрунтованими та доведеними, вважає за доцільне визначити обвинуваченому заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120,00 грн. з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Продовжити строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 календарних днів, тобто до 22 травня 2025 року включно.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн. (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 копійок.
У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.
У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладаються такі обов`язки:
- прибувати до прокурора, суду за кожною вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні та потерпілим ОСОБА_6 ;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В іншій частині клопотання прокурора відмовити.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Строк дії ухвали рахувати з 24 березня 2025 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» - для виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1