Провадження № 1-кс/466/3401/24
У Х В А Л А

04 грудня 2024 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого слідчого відділення ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0001505 від 15.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

23.11.2024 адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова із скаргою, у якій просить суд відновити (продовжити) пропущений строк на звернення з даною скаргою та скасувати постанову від 08.11.2024 року слідчого слідчого відділення ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0001505 від 15.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України.

Вимоги скарги мотивовані тим, що постановою слідчого слідчого відділення ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 кримінальне провадження №0001505 від 15.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України.

З даною постановою скаржник не згідний та вважає, що вона є передчасною, а тому її слід скасувати.

15.10.2024 року до ВП№1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області надійшло повідомлення про те, що 15.10.2024 року під час проведення слідчих дій, а саме обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, справа № 757/45845/54-к, громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в приміщенні орендованої квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 , наніс собі тілесне ушкодження, а саме поріз черевної порожнини та був госпіталізований каретою ШМД у лікарню за адресою: м.Львів, вул. Миколайчука, 9 ІКС ІПНП 23720;23721 від 15.10.2024.

За даним фактом слідчим відділенням ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області розпочато досудове розслідування, відповідно до відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0001505 від 15.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України.

Під час винесення оскаржуваної постанови порушено порядок збирання доказів та дачі їм правової оцінки.

З часу внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України слідчим всупереч ст. 9 КПК України, не вчинено всіх необхідних слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.

Зокрема своє рішення про закриття кримінального провадження №0001505 від 15.10.2024 року слідчий обґрунтовує тим, що здобуті в ході розслідування даного кримінального провадження докази не в достатній мірі підтверджені об`єктивно іншими доказами і не можуть бути тлумачені як безспірні, фактичних даних, які б вказували на причетність певних осіб до вчинення кримінального правопорушення не здобуто. Слідчий посилається виключно на той факт, що тілесні ушкодження потерпілий ОСОБА_4 завдав собі самостійно.

В ході досудового розслідування слідчим проведено допит свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 допит слідчого ГСУ НПУ ОСОБА_16 , допит ОСОБА_4 у процесуальному статусі потерпілого.

Окрім того постановами слідчого в даному кримінальному провадженні призначено наступні експертизи: судово-медична експертиза ОСОБА_4 щодо механізму виникнення, локалізації тілесних ушкоджень та ступінь їх тяжкості, молекулярно - генетична експертиза, для встановлення збігу генетичних ознак крові виявленої на предметі зовні схожому на ніж з генетичними ознаками зразків букального епітелію ОСОБА_4 .

Показання свідків і потерпілих під час досудового слідства і в суді є, згідно діючого процесуального законодавства, одним із найважливіших доказів серед інших фактичних даних, необхідних для об`єктивного вирішення справи. Звідси випливає, що оцінка повноти і правдивості свідчень очевидців - дуже відповідальне завдання.

Практика свідчить про те, що навіть здоровий і сумлінний свідок чи потерпілий може помилятися через вплив на правильність і точність сприйняття ряду причин. Так, наприклад, на це може впливати емоційний стан свідка чи потерпілого, особливе значення надається окремим психологічним функціям вищої нервової діяльності кожної окремо взятої людини: стану уваги, пам`яті, здатності до сприйняття та відтворення, до точного відображення дійсності в конкретній, юридично значимій ситуації.

Серед зовнішніх факторів, які можуть спричиняти похибки свідчень особливості самої ситуації, вплив громадської думки чи родичів, навіювання. З огляду на це, часто буває доцільним застосувати комплексну, психолого-психіатричну експертизу, із залученням обстеження судових чи медичних психологів.

Завдання досудового слідства і суду полягає в дослідженні змісту викладених свідками і потерпілими повідомлень та у співставленні їх іншими даними, щоб правильно оцінити їхню правдивість чи хибність. Свідками і потерпілими можуть бути психічно хворі чи особи, стосовно яких виникають сумніви щодо їхньої психічної повноцінності.

При призначенні судово-психіатричної експертизи свідків і потерпілих судово- слідчим органам у таких випадках потрібно з`ясувати психічний стан цих осіб, їхню здатність вірно сприймати обставини, що мають значення для справи, можливість цих осіб давати правдиві показання.

Саме з тих підстав, що дії та показання потерпілого ОСОБА_4 вказували на викривлене сприйняття ним подій, нестабільний емоційний стан та неадекватну реакцію, представником потерпілого 27 жовтня 2024 року було подано клопотання про направлення потерпілого ОСОБА_4 до медичного закладу для проведення судово-психіатричної експертизи у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001505 від 15.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.

Слідчим відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Фактично висновки слідства у даному кримінальному провадженні ґрунтуються виключно на показаннях потерпілого ОСОБА_4 , так як на момент нанесення тілесних ушкоджень він перебував у приміщенні один, а всі інші свідки могли, б констатувати тільки факт отримання тілесних ушкоджень потерпілим та не можуть надати інформацію хто та за яких обставин наніс тілесні ушкодження потерпілому. Не зважаючи на те, що ОСОБА_4 надав досудовому слідству свідчення про те, що тілесні ушкодження він наніс собі самостійно, однак досудовим слідством не було встановлено у якому психічному стані він перебував як у момент нанесення тілесних ушкоджень так і у момент надання свідчень.

У судове засідання скаржник не прибув, його представник адвокат ОСОБА_3 подав на адресу суду заяву, в якій скаргу підтримав та просив проводити розгляд скарги у його відсутності.

В судове засідання слідча відділення ВП №1 Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області лейтинант поліції ОСОБА_5 не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, будь-яких клопотань чи заперечень суду не подавала.

Виходячи з ч.3 ст. 306 КПК України відсутність прокурора, слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї копії документів, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Виходячи з п.18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує, що ст.22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора як рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Підстави та порядок закриття кримінального провадження встановлені ст.284 КПК України. При цьому, згідно з п.2 ч.1. ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого, дізнавача, прокурора повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

З наведених положень законодавства випливають вимоги до постанови слідчого про закриття провадження, зокрема, всебічність, повнота і неупередженість дослідження обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки, законність, обґрунтованість і вмотивованість, неупередженість процесуальних рішень, а також дотримання процесуального порядку і підстав закриття кримінального провадження, повнота вчинених під час досудового розслідування дій. Відповідно, недодержання цих вимог є підставою для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що в провадженні відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області перебували матеріали кримінального провадження №0001505 від 15.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України.

08.11.2024 року слідчою слідчого відділення ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження за №0001505 від 15.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України, на підставі п. 2. ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі встановленням відсутності складу кримінального правопорушення.

У постанові про закриття кримінального провадження слідча ОСОБА_5 дійшла висновку, що аналізуючи здобуті в ході розслідування даного кримінального провадження докази, такі не в повній мірі підтверджені об`єктивно іншими доказами і не можуть бути тлумаченні як безспірні, фактичних даних, які б вказували на причетність певних осіб до вчинення ними даного кримінального правопорушення не здобуто та в даному діянні хоча і формально вбачаються ознаки кримінального правопорушення суспільна небезпека даного діяння є неістотною, а тому відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ст.128 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що з оскаржуваної постанови слідує, що вона не містить змісту обставин, які є підставами для прийняття постанови, належних мотивів прийняття постанови, опису заходів, які вживались слідчою для їх перевірки, що свідчить про порушення слідчою вимог КПК України щодо всебічного та повного дослідження всіх обставин кримінального провадження і такі зазначені у скарзі заявника, що призвело у подальшому до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у рішенні Бєлоусов проти України зазначив: «мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, щодо розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю». (Алексахін проти України п.55).

Слідчий суддя враховує й усталену практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine, № 15007/02, п. п. 74-75, рішення від 07 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально- правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

До повноважень слідчого судді, у відповідності до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.

При цьому, слідчий суддя, виходячи зі змісту ч.5 ст.40 КПК України, не має повноважень надати конкретні вказівки (зобов`язати) слідчому чи дізнавачу щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчій, дізнавач є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України).

Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б з існування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою тверджень чи неспростовних презумпцій факту.

Так, представником потерпілого адвокатом ОСОБА_3 27 жовтня 2024 року було подано клопотання про направлення потерпілого ОСОБА_4 до медичного закладу для проведення судово-психіатричної експертизи у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001505 від 15.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України (арк.спр.14-18), однак ні в оскаржуваній постанові, ні іншою постановою таке клопотання не розглянуто впродовж 10 днів. В постанові також зазначено дату 25.11.2024 року процесуальної дії як призначення судово-медичної експертизи, однак постанова про закриття провадження датована 08.11.2024 року.

При здійсненні відновленого досудового розслідування за кримінальним провадженням, органу досудового розслідування потрібно виконати необхідні дії.

Отже, слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування проведено з порушенням вимог Закону, без повного, об`єктивного дослідження доказів справи та з`ясування всіх обставин справи. Слідчою не вжито заходів для всебічного та об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, постанова про закриття кримінального провадження є передчасною та необґрунтованою, тому слідчий суддя дійшов переконання, що з метою виконання вимог ч. 2 ст. 9 КПК України, скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 28, 40-1, 284, 303, 304, 307, 309, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого слідчого відділення ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0001505 від 15.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України - задовольнити.

Постанову слідчого слідчого відділення ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0001505 від 15.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України - скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1