Справа № 638/620/25
Провадження № 1-кс/638/354/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова клопотання слідчого СВ Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого начальником Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000079 від 12.01.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любопіль Комінтернівського району, Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, військовослужбовця, не одруженого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

в с т а н о в и в:

До Дзержинського районного суду м.Харкова надійшло клопотання слідчого за погодженням з прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що в провадженні слідчого відділу Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000079 від 12 січня 2025 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на водія військової частини НОМЕР_1 . Так перебуваючи на вказаній посаді згідно ст. 68 Конституції України, ОСОБА_4 , зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1,4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_4 , зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до співслужбовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Порушуючи вимоги вказаних вище нормативно-правових актів, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 26.12.2024 приблизно о 02 год. 30 хв., точний час в ході досудового розслідування не встановлено, солдат ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді водія в/ч НОМЕР_1 , що тимчасово дислокується в АДРЕСА_2 , знаходячись поряд з магазином «Посад» за адресою: вул. Івана Мазепи, буд. 35, м. Ізюм, Харківської області, в ході раптово виниклого конфлікту з раніш незнайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виник на ґрунті неприязних відносин, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки, товкнув його в груди, від чого ОСОБА_8 впав, вдарившись потилицею об асфальт.

Після цього, реалізовуючи раптово виниклий злочинний умесел, ОСОБА_4 посадив ОСОБА_8 до належного йому автомобіля «Mersedes bens» «Vito» державний номер НОМЕР_2 реєстрації Грузії, та з ним прослідував до комплексу занедбаних нежитлових будівель на території Левківської сільської ради Ізюмської громади, яке належить ТОВ «Агро-компані» де близько 03.00 26.12.2024 завів ОСОБА_8 до приміщення непрацюючої ферми розведенню курей, де реалізуючи злочинний намір, діючи з прямим умислом, з метою спричинення смерті ОСОБА_8 , наніс йому удари руками в область обличчя, чим спричинив закриту черепно мозков травму з переломом кісток черепу, піля цього, взяв з вказаного автомобіля ніж, та з метою спричинення смерті ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті останнього та бажючи їх настання, умисно завдав не менше 3 ударів ножем по шиї ОСОБА_8 , який лежав на підлозі, в результаті спричинив йому, відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 12-17/9Брв/25 від 13.01.2025 множинні різані рани шиї, в результаті гострої крововтрати від отриманих ушкоджень ОСОБА_8 помер на місті.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно вимог ст. ст. 42, 276-278 КПК України 14.01.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Любопіль, Комінтернівського району, Одеської область, українець, громадянин України, який має середню освіту, не одружений, осіб на утриманні не маючий, не є особою з інвалідністю, перебуваючий на посаді водія в/ч НОМЕР_1 , у званні солдат, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України, раніше не судимий.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом огляду місця події від 12.01.2025 року за адресою: Харківська область, м. Ізюм, на території непрацюючого підприємства "Агрокомплекс" у приміщенні комбікормового цеху ТОВ «Агро-компанії»;

- протоколом огляду місця події від 13.01.2025 року за адресою: Харківська область, м. Ізюм, по вулиці Петра Болбачана, 45;

- протоколом огляду місця події від 13.01.2025 року за адресою: Харківська область, м. Ізюм, на території непрацюючого підприємства "Агрокомплекс" у приміщенні комбікормового цеху ТОВ «Агро-компанії»;

- протоколом огляду місця події від 13.01.2025 року за адресою: Харківська область, Ізюмський район, м. Барвінкове, вул. Незалежності, буд. 20, будівлі моргу Барвінківського ОБ СМЕ;

- постановою про визнання речовими доказами від 13.01.2025 року;

- лікарським свідоцтвом про смерть № 12-17/9Брт/25 від 13.01.2025 року;

- протоколом огляду місця події від 13.01.2025 року за адресою: Харківська область, м. Ізюм, площа Садова, поблизу будинку 18/75;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

- пояснення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України слідчим зібрано достатньо доказів, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_4 , враховано тяжкість покарання, вік підозрюваного.

Крім цього підозрюваний ОСОБА_4 , може фізично або психологічно незаконно впливати на учасників та свідків у кримінальному провадженні, тим самим примусити змінити свої показання або взагалі відмовитись від них, щоб уникнути покарання.

Крім того, у разі перебування на свободі згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України особа може вчинити інше кримінальне правопорушення, спрямоване на приховування вчиненого злочину.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні 24.02.2022 з 05 години 30 хвилин введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому продовжено.

На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Отже, ОСОБА_4 , будучи професійним військовим військової частини НОМЕР_1 , має фізичну, психологічну підготовку, навички володіння вогнепальною зброєю та вибуховими речовинами, може впливати на свідків вчиненого злочину, та в умовах військового стану продовжувати злочинну діяльність та вчинювати інші кримінальні правопорушення усвідомлюючи невідворотність покарання.

На теперішній час останньому інкримінують вчинення злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого.

Наразі виникає необхідність у проведенні подальших слідчих дій по даному кримінальному провадженню, тому вплив підозрюваного ОСОБА_4 може зашкодити проведенню всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування.

Відповідно до ст. 178 КПК України установлено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років. Стан його здоров`я та вік не перешкоджає обранню запобіжного заходу - тримання під вартою.

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, у зв`язку з чим останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_4 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , місцезнаходження військової частини в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область внаслідок проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того, вказані обставини утворять складності явки або запізнення підозрюваного до органу досудового розслідування та суду.

П. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, підтверджується тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи не в умовах ізоляції може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

П. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх співслужбовців здійснити вплив на свідків, понятих, як благаючі або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, понятим, експертам щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

П. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби, може вчинити інший військовий злочин, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, що кваліфікується за ст. 407 КК України, або дезертирство за ст. 408 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення особливо тяжкого злочину.

Окрім цього, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Також, слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З огляду на викладене, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі по відношенню до ОСОБА_4 не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також забезпечити належну йому поведінку.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 не може запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати цілодобовий домашній арешт.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, встановив наступне.

Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, п.4 ч.2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, встановлено, що слідчим відділом Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000079 від 12.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000079 від 12.01.2025 року вбачається, що 12.01.2025 року приблизно о 13 год. 42 хв. до чч Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від ОСОБА_10 про те, що 12.01.2025 року о 13:00 хв. та території непрацюючого підприємства «Агрокомплекс» виявлено труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із ознаками насильницької смерті.

14.01.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

14.01.2025 року ОСОБА_4 та його захисник отримали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, що підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 12.01.2025 року за адресою: Харківська область, м. Ізюм, на території непрацюючого підприємства "Агрокомплекс" у приміщенні комбікормового цеху ТОВ «Агро-компанії»; протоколом огляду місця події від 13.01.2025 року за адресою: Харківська область, м. Ізюм, по вулиці Петра Болбачана, 45; протоколом огляду місця події від 13.01.2025 року за адресою: Харківська область, м. Ізюм, на території непрацюючого підприємства "Агрокомплекс" у приміщенні комбікормового цеху ТОВ «Агро-компанії»; протоколом огляду місця події від 13.01.2025 року за адресою: Харківська область, Ізюмський район, м. Барвінкове, вул. Незалежності, буд. 20, будівлі моргу Барвінківського ОБ СМЕ; постановою про визнання речовими доказами від 13.01.2025 року; лікарським свідоцтвом про смерть № 12-17/9Брт/25 від 13.01.2025 року; протоколом огляду місця події від 13.01.2025 року за адресою: Харківська область, м. Ізюм, площа Садова, поблизу будинку 18/75; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; пояснення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: у разі перебування підозрюваного на волі він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на свідків у кримінальному провадження, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке є особливо тяжким злочином. Санкція частини 1 ст.115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховування від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 .

При цьому, слідчий суддя також враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання суду, останній може зокрема незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.

Крім того, ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також продовжити вчинення кримінальних правопорушень (зокрема будучи військовослужбовцем, може самовільно залишити військову частину тощо), а тому слідчий суддя вважає встановленими ризики, передбачені п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , із середньою освітою, військовослужбовець, не одружений, зареєстрований та фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Доказів перебування у ОСОБА_4 на утриманні осіб матеріали клопотання не містять та стороною захисту до суду не надано.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте в даному конкретному випадку слідчий суддя приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків та прийнятих рішень у справі.

Враховуючи існування вищезазначених ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у злочині, у вчиненні якого підозрюється; враховуючи особу підозрюваного, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Даних щодо неможливості застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я підозрюваного слідчому судді не надано.

Згідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Водночас на підставі п.2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 12 години 58 хвилин 15 березня 2025 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 15 січня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя