УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 761/31120/20

провадження № 51-2875ск24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду від 26 листопада 2020 року, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року,

встановив:

До Верховного Суду надійшла скарга ОСОБА_4 на зазначені судові рішення першої та апеляційної інстанцій. Крім того, автор скарги у доданому до неї клопотанні порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних рішень.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарженнязазначає, що у нього були відсутні документи, які посвідчували його особу, і які ним було отримано у вересні 2024 року, що підтверджується оригіналом квитанції «Нової пошти».

У зв`язку із наведеним просить поновити йому строк на касаційне оскарження рішень першої та апеляційної інстанції стосовно нього.

Дослідивши доводи клопотання, Суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити зважаючи на таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджуваної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

За приписами ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 117 КПК України визначено, зокрема, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

За сталою практикою Верховного Суду, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були, чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Крім того, Суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває у межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Проте наведені скаржником обґрунтування про необхідність поновлення строку на касаційне оскарження колегія суддів Верховного Суду не визнає поважними з огляду на таке.

Суд касаційної інстанції виходить із того, що встановлений процесуальним законом строк (три місяці) для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. Водночас особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.

Хоча ст. 117 КПКУкраїни містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише у разі наявності поважних причин його пропуску.

Тому, при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

З наявних матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_4 неодноразово звертався до суду касаційної інстанції з касаційними скаргами (скаргами) на вказані судові рішення.

Так, ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 червня 2024 року ОСОБА_4 було надано строк для усунення недоліків його касаційної скарги, яка не відповідала вимогам ст. 427 КПК України. Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2024 року, касаційну скаргу засудженого на вказані судові рішення, повернуто на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України.

Крім цього, ухвалами Суду від 29 липня 2024 року, 10 жовтня 2024 року, 04 листопада 2024 року ОСОБА_4 було відмовлено у поновленні строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень і його касаційну скаргу було повернуто на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України.

Звертаючись повторно з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження касатор обґрунтовує поважність причин пропуску строку тим,що ним у вересні 2024 року через відділення Нової пошти отримано документи, які посвідчують його особу, що підтверджується відповідною квитанцією. Проте слід зазначити, вказані причини є аналогічними яким Суд вже надав оцінку, і ухвалою від 04 листопада 2024 року відмовив у поновленні строку на касаційне оскарження. Інших причин та доказів на їх підтвердження ОСОБА_4 не наведено та не надано.

Отже, зважаючи на наведене, а також враховуючи те, що жодних об`єктивних причин пропуску строку, які б касаційний суд міг визнати поважними, тобто пов`язаних дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду у визначений законом строк, у поданому клопотанні не наведено, підстав для поновлення строку на касаційне оскарження колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за клопотанням такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Крім того, слід зазначити, що Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд, проте автор скарги адресував її до Верховного Суду України.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Шевченківського районного суду від 26 листопада 2020 року, ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року та ухвали Київського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року.

Скаргу ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду від 26 листопада 2020 року, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3