Справа № 953/1712/25
н/п 1-кс/953/1552/25
"24" лютого 2025 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
До Київського районного суду м. Харкова 21.02.2025 о 12.31 год. надійшло вказане клопотання, в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно 18.02.2025 в період часу з 14:20 по 14:30 у приміщенні службового кабінету № 412 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49, в ході проведення огляду предмету а саме: мобільний телефон марки ТМ «Motorolla» моделі «ONE 5G» у корпусі фіолетового кольору, IMEI1: НОМЕР_1 у якому не має сім картки оператора мобільного зв`язку, у вимкненому стані із пошкодженням дисплею у вигляді від`єднання від корпусу телефону, тріщин та сколів скла дисплею; визначити місцем зберігання вказаних предметів, після проведення необхідного комплексу досліджень, - камеру схову речових доказів Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49.
В подальшому, 18.02.2025 в період часу з 14:20 год по 14:30 год слідчим СВ ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області проведено огляду предмету у приміщенні службового кабінету №412 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49, за участю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий добровільно видав працівникам поліції: мобільний телефон марки ТМ «Motorolla» моделі «ONE 5G» у корпусі фіолетового кольору, IMEI1: НОМЕР_1 у якому не має сім картки оператора мобільного зв`язку, у вимкненому стані із пошкодженням дисплею у вигляді від`єднання від корпусу телефону, тріщин та сколів скла дисплею.
Крім того, під час проведення вищевказаного огляду місця події ОСОБА_5 повідомив, що вищевказаний телефон він придбав у кінці грудня 2024 року у свого товариша ОСОБА_6 за 1500 грн., та він не знав що даний телефон був викрадений.
Вилучений в ході проведення вищевказаного огляду предмету телефон 18.02.2025 визнаний речовим доказом у дійсному кримінальному провадженні.
З огляду на вищевказане, відповідно до ст.ст.167, 170, 171 КПК України, виникла необхідність накладення арешту на вищевказане у клопотанні майно, адже не застосування арешту на дане майно може привести до його знищення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити здійсненню досудового розслідування.
Виявлений в ході огляду місця події предмет має суттєве значення у кримінальному провадженні у якості речового доказу, необхідного для проведення ряду слідчих (розшукових) дій, досліджень, у тому числі призначення експертиз з метою встановлення фактів причетності до вчинення незаконного обігу холодної зброї на території Київського адміністративного району м. Харкова.
Сторона обвинувачення зазначає, що вилучена річь визнана у кримінальному провадженні у якості речового доказу, повернення якого, може призвести до їх знищення, втрати, пошкодження, зміни первинного змісту, унеможливить встановлення відомостей та отримання додаткових доказів, шляхом їх дослідження, інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомив.
В судове засідання власник майна ОСОБА_4 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_4 , в якій він просить розглянути клопотання без його участі (а.с. 47).
Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про проведення обшуку, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 18.02.2025 у приміщенні службового кабінету № 412 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49, а саме: мобільний телефон марки ТМ «Motorolla» моделі «ONE 5G» у корпусі фіолетового кольору, IMEI1: НОМЕР_1 у якому не має сім картки оператора мобільного зв`язку, у вимкненому стані із пошкодженням дисплею у вигляді від`єднання від корпусу телефону, тріщин та сколів скла дисплею до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання арештованого майна - камеру схову речових доказів Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1