1-в/205/850/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до ст. 82 Кримінального кодексу України (далі КК) стосовно засудженого ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

в режимі відеоконференції:

представника установи

виконання покарання ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання начальника ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89) ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 82 КК.

В обґрунтування свого подання начальник установи виконання покарань посилається на те, що ОСОБА_3 свою поведінкою та ставлення до праці став на шлях виправлення, відбув необхідну частину призначеного покарання, а тому до нього доцільно застосувати положення ст. 82 КК.

Засуджений ОСОБА_3 підтримав заявлене подання та просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник установи виконання покарань також підтримав подання.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення подання, посилаючись на те, що на даному етапі передчасно стверджувати, що ОСОБА_3 став на шлях виправлення, оскільки невідбута частина призначеного судом покарання є значною.

Суд, заслухавши заявлене клопотання, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_7 доходить наступних висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 засуджений вироком Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2020 року за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, яке почав відбувати з 12 серпня 2022 року.

За час відбуття покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» засуджений ОСОБА_3 характеризується виключно позитивно. Не допускав порушення режиму утримання, у зв`язку з чим дисциплінарні стягнення до нього не застосовувались, працевлаштований, до праці ставиться сумлінню, за що має 3 заохочення. Засуджений ОСОБА_3 бере активну участь у програмах дифернційованого впливу за темою «Правова освіта», самостійно прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній.

Відповідно до ст. 6 Кримінального виконавчого кодексу України (далі КВК), виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 82 КК, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

У роз`ясненнях, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким від 26 квітня 2002 року зазначено про те, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги режиму утримання у колонії, не допускав порушень, за час відбування покарання поводив себе як з засудженими, так і при спілкуванні з представниками адміністрації установи відбування покарань ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційовано-виховного впливу. Більше того, вказана поведінка засудженого має бути оцінена за весь час відбування покарання, а не за окрему його частину.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 КК, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як видно з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання з середини 2022 року в межах однієї установи виконання покарання та протягом усього строку відбування покарання не допускав порушення режиму утримання, працевлаштований, за сумлінну поведінку та ставлення до праці за весь строк відбування покарання отримав 3 заохочення, що на переконання суду свідчить про те, що поведінка та психологічне ставлення засудженого ОСОБА_3 щодо дотримання умов відбування покарання та його ставлення до праці є задовільними та свідчать про те, що він став на шлях виправлення, а тому суд доходить висновку про те, що до засудженого ОСОБА_3 може бути застосоване положення ст. 82 КК та замінено невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням.

Суд не приймає до уваги посилання прокурора на значну частину невідбутого покарання, оскільки у даному випадку засуджений не звільняється від його відбування умовно-достроково, а останньому виключно замінюється вид покарання на таке, яке також пов`язане з обмеженням волі.

Керуючись ст. 82 КК, ст. 537, 539 КПК, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Подання начальника ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до ст. 82 КК стосовно засудженого ОСОБА_3 задовольнити.

Відповідно до ст. 82 КК замінити ОСОБА_3 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначене йому вироком Печерського районного суду м. Києва від 18.10.2022 більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на невідбутий строк 2 роки 4 місяці 13 днів.

Відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК, зарахувати засудженому ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк його слідування до виправного центру а саме з дня набрання чинності цієї ухвали до дня прибуття його до виправного центру, із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1