Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/721/24
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги з доповненнями та змінами захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29.11.2024 року, якою задоволено клопотання слідчого ГУНП в Житомирській області та продовжено підозрюваному

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Житомира, громадянину України, не працюючому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.01.2025 включно з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі з доповненнями та змінами захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.01.2025 року включно з визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840 грн. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що слідчий суддя порушив вимоги ч.1 ст.197 КПК України, оскільки продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк понад 60 днів. Вказує, що визначений ОСОБА_7 розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн є надмірним, оскільки попередньою ухвалою слідчого судді від 03.10.2024 року йому було визначена застава у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840 гривень, яку останній не вносив. Вважає, що ризики, на які посилався прокурор, не доведені, та не враховано особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, оскільки на його утриманні перебуває малолітня донька 2014 року народження, працює неофіційно, має постійне місце проживання, хворіє на важкі хвороби та потребує постійної антиретровірусної та замісної підтримувальної терапії. Посилається на те, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та зменшити розмір визначеної йому застави до 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Зазначає, що визначений йому розмір застави є для нього непомірним.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування з визначенням розміру застави.

В обгрунтування клопотання слідчій зазначив, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000071 від 14.02.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.3 ст.321, ч.4 ст.321 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб, до числа яких входять: мешканці Черкаської області ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та місцеві мешканці міста Житомира ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та інші невстановлені особи, які діючи за попередньою змовою, налагодили механізм незаконного придбання, пересилання, зберігання, перевезення з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів на території Житомирської області.

07.08.2024 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

23.08.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, у зв`язку з встановленням у ході досудового розслідування нових фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

30.09.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри від 23.08.2024 року та про нову підозру, у зв`язку з встановленням у ході досудового розслідування нових фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України.

31.10.2024 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, у зв`язку з встановленням у ході досудового розслідування нових фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.309, ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 07.08.2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06.10.2024 (включно), з правом внесення застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Відповідно до ухвали суду від 03.10.2024 року щодо ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01.12.2024 (включно) з правом внесення застави 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 29.11.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000071 від 14.02.2024 року продовжено до шести місяців, тобто до 07.02.2025 року.

Слідчий зазначив, що строк дії застосованого до підозрюваного запобіжного заходу спливає, при цьому досудове розслідування триває та ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування вказаного запобіжного заходу не зменшились, а тому просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 з визначенням розміру застави.

Враховуючи обгрунтованість підозри ОСОБА_7 , наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, дані про особу підозрюваного, а також те, що продовження тримання під вартою належним чином забезпечить проведення слідчих та процесуальних дій і виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , та визначив розмір застави відповідно до вимог п.3 ч.5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 в підтримання апеляційних скарг, думку прокурора в заперечення апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Положеннями ч. 1 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор подає не пізніше, ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

- виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

- виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Положеннями ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 зазначеного закону, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; його репутацію та майновий стан, наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім цього, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи, завжди має бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено у разі засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вищевказаних вимог закону дотримався.

Перевірив термін та час подання стороною обвинувачення клопотання про продовження строку тримання під вартою до слідчого судді, які не суперечать вимогам ч.1 ст.199 КПК України.

Встановив наявність обгрунтованої підозри повідомленої ОСОБА_7 за ч.1 ст.309, ч.3 ст.307 КК України, яка підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Крім того, обґрунтованість підозри не оспорюється стороною захисту.

Також, слідчим суддею враховано особу підозрюваного ОСОБА_7 , який офіційно не працює, має зареєстроване місце проживання, раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину та злочину пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, має на утриманні неповнолітню дитину, хворіє на певні невиліковні захворювання та потребує постійної медичної допомоги, а також доведеність прокурором високого ступеню ризиків, передбачених п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших учасників цього кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтована, тим що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального проступку (ч.1 ст.309 КК України) та особливо тяжкого злочину (ч.3 ст.307 КК України), за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обгрунтований тим, що на даний час ще не встановлено повне коло осіб причетних до вчинення злочину, а також не виявлено та не вилучено всі речові докази.

Ризики можливого впливу на інших учасників кримінального провадження, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовуються тим, що повне коло осіб причетних до вчинення злочину органом досудового розслідування не встановлено, а тому він зможе дистанційно повідомляти останнім про докази, які перебувають у розпорядженні органів слідства та впливати на вказаних осіб з метою уникнення відповідальності.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину та злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, офіційно не працює та постійного джерела доходів не має.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , даних про особу останнього та доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не здатен забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника про те, що прокурором не доведено ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника по те, що підозрюваний ОСОБА_14 має міцні соціальні зв`язки, оскільки на його утриманні перебуває малолітня донька 2014 року народження, працює неофіційно, має постійне місце проживання, хворіє на важкі хвороби та потребує постійної антиретровірусної та замісної підтримувальної терапії, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки зазначені обставини не свідчать про зменшення ризиків, встановлених слідчим суддею, а лише характеризують особу.

Крім того, слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого та постановленні оскаржуваної ухвали зазначені обставини були враховані.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до неодноразових рішень Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 про можливість визначення підозрюваному застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840 грн., оскільки такий розмір застави було йому визначено попередньою ухвалою слідчого судді від 03.10.2024 року, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ч.5 ст.182 КК України розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкогозлочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Як вбачається з матеріалів клопотання, на час постановлення ухвали слідчого судді від 03.10.2024 року ОСОБА_7 підозрювався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309 КК України, яке відноситься до кримінальних проступків та ч.2 ст.307 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів, а тому йому було визначено заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідає вимогам п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Натомість, 31.10.2024 року ОСОБА_7 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309 КК України, яке відноситься до кримінальних проступків та ч.3 ст.307 КК України, яке відноситься до особливо тяжких злочинів.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає що постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя цілком обґрунтовано визначив ОСОБА_7 розмір застави у відповідності до п.3 ч.5 ст.182 КПК України, тобто 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

За таких обставин, доводи апеляційних скарг сторони захисту щодо непомірного розміру застави є безпідставними та не спростовують правильність висновків слідчого судді стосовно доцільності продовження відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням саме зазначеного розміру застави.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги захисника щодо невірного визначення слідчім суддею строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30.01.2025 року.

Відповідно ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена 29 листопада 2024 року, відтак строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , після його продовження повинен обчислюватися з 29.11.2024 року по 27.01.2025 року.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині строку тримання під вартою та строку дії ухвали з постановленням нової ухвали в цій частині.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу з доповненнями та змінами захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29.11.2024 року, якою продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30 січня 2025 року включно з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.,- скасувати в частині визначення строку тримання під вартою та строку дії ухвали.

Постановити нову ухвалу в цій частині, якою продовжити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 27 січня 2025 року включно.

Строк дії ухвали встановити до 27.01.2025 включно.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :