№ 143/1053/24
ВИРОК

Іменем України

06.12.2024р. м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000099, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2024, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ліщинці Погребищенського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою,непрацюючого, раніше несудимого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст. 129 КК України,-

встановив:

15.11.2024 близько 22 год. 00 хв., більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 знаходився на території АЗС «NG», що розташована в м. Погребище Вінницького району Вінницької області по вул. Тракторна, 56, де на той час також перебували знайомі йому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 та між ними виник побутовий словесний конфлікт, після якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покинули територію АЗС на керованому ОСОБА_5 автомобілі марки «САЗ-3507», д.н.з. НОМЕР_1 .

В подальшому на автодорозі сполучення м. Погребище-с. Ширмівка, одразу за межами м. Погребище, через технічну несправність керований ОСОБА_5 автомобіль зупинився.

Через приблизно 20-30 хв., більш точного проміжку часу органом досудового розслідування не встановлено, до місця зупинки керованого ОСОБА_5 автомобіля, на автомобілі марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 , приїхав ОСОБА_3 , якому було достовірно відомо про місце перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Вийшовши із свого автомобіля з дерев`яною битою в руках, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 та між ними відбувся короткочасний словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 на ґрунті виниклого умислу на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_5 , наніс йому близько 4 ударів дерев`яною битою по різних частинах тіла. В подальшому в дану ситуацію втрутився ОСОБА_6 , який ще до прибуття ОСОБА_3 знаходився у вказаному місці, зупинившись своїм автомобілем для надання допомоги та відібрав у ОСОБА_3 биту.

Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_5 спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій очній ділянці з переходом на виличну ділянку та синця на передній поверхні лівої гомілки, що підтверджується висновком експерта №118 від 22.11.2024 за результатами проведення судово-медичної експертизи.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України- умисне легке тілесне ушкодження.

Крім того, досудовим розслідуванням установлено, що 15.11.2024, близько 23 год. 30 хв., більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , рухався на автомобілі марки «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_3 , керованим його братом ОСОБА_7 по польовій дорозі, яка веде до с. Іваньки з автодороги сполученням м. Погребище - с. Ширмівка. Помітивши зустрічний автомобіль, в якому знаходився ОСОБА_6 , з яким попередньо виник конфлікт на місці нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 на автодорозі сполученням м. Погребище - с. Ширмівка та який відібрав у нього биту, рух даному автомобілеві було перекрито та ОСОБА_3 , взявши в салоні автомобіля сокиру, підійшов до автомобіля, в якому знаходився ОСОБА_6 , його дружина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_3 та її сестра ОСОБА_9 .

Підійшовши до автомобіля, між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 почався словесний конфлікт, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , помітивши в руках ОСОБА_3 сокиру, почали відходити подалі від автомобіля. Однак ОСОБА_3 , помітивши, що вони відходять, почав їх наздоганяти, розмахуючи при цьому сокирою та виражаючись в їх адреси словами нецензурної лайки. Наздогнавши ОСОБА_8 , яка під час руху впала, ОСОБА_11 , підійшов до неї та розуміючи протиправність своїх дій та можливі суспільно-небезпечні наслідки, різкими рухами неодноразово приставляв сокиру на близьку до голови ОСОБА_8 відстань, висловлюючи при цьому погрози вчинити фізичну розправу, тим самим підтверджуючи готовність до вчинення насильницьких дій, а саме погрози вбивством, не реагуючи при цьому на прохання припинити такі дії.

З урахуванням вказаної обстановки та дій ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_8 реально сприймала погрозу вбивством та побоювалась за своє життя.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 129 КК України- погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Прокурор звернулася до суду з клопотанням про розгляд кримінальних проступків у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, що викладено в обвинувальному акті.

В заяві від 02.12.2024 щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеній в присутності захисника - адвоката ОСОБА_12 , ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступків, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст. 129 КК України, та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Згідно з даною заявою ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_5 подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України, у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_8 також подала заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 129 КК України, у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно з ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Під час досудового розслідування ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини і погоджується з розглядом обвинувального акта за його відсутності, на підставі чого прокурор звернулася до суду з обвинувальним актом, в якому зазначила клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт слід розглянути в порядку, визначеному ч. 2 ст. 381 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінальних проступків, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження та за ч. 1 ст. 129 КК України як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст.12 КК України є кримінальними проступками, враховує відомості про особу обвинуваченого: раніше не притягувався до кримінальної відповідальності (а.с. 74), за місцем проживання характеризується добре (а.с. 77), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 75), має місце постійного проживання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшували б покарання обвинуваченому та обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченому немає.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк двісті годин, та в межах санкції ч. 1 ст. 129 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік, із застосуванням ст. 70 КК України призначивши остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, а саме у виді пробаційного нагляду, зі встановленням, передбачених ст. 59-1 КК України обов`язків.

Відповідно до положень ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1КК України суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

З урахуванням вчинення ОСОБА_3 кількох кримінальних проступків, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо та визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_3 не має обмежень, передбачених ч. 5 ст. 59-1 КК України до застосування такого виду покарання, як пробаційний нагляд.

Підстав для застосування ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КВК України, строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування з метою встановлення обставин кримінального правопорушення призначалась та проводилась судова транспортно-товарознавча експертиза вартістю 1893 грн 20 коп.

Таким чином, відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України слід стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованих державних установ, у розмірі 1893 грн 20 коп на користь держави.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 20.11.2024 арешт на речовий доказ - сокиру з дерев`яним руків`ям, яка належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителю АДРЕСА_1 , яка знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 та долучена в якості речового доказу до матеріалів кримінального провадження №0000099 від 16.11.2024, на підставі положень ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.

Речові докази - сокиру з дерев`яним руків`ям, яка належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителю АДРЕСА_1 , яка знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 та долучена в якості речового доказу до матеріалів кримінального провадження №0000099 від 16.11.2024, повернути законному власнику.

Накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 20.11.2024 арешт на речовий доказ - дерев`яну палицю, яка була вилучена в ході огляду місця події 16.11.20254 та зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 на підставі положень ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.

Речовий доказ- дерев`яну палицю, яка була вилучена в ході огляду місця події 16.11.20254 та зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4- знищити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст. ст.368-371,373-374,376,381-382 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст. 129 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк двісті годин;

-за ч.1 ст. 129 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 59-1 КК України встановити ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід не обирати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 20.11.2024 арешт на речовий доказ - сокиру з дерев`яним руків`ям, яка належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителю АДРЕСА_1 , яка знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 та долучена в якості речового доказу до матеріалів кримінального провадження №0000099 від 16.11.2024, на підставі положень ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.

Речові докази - сокиру з дерев`яним руків`ям, яка належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителю АДРЕСА_1 , яка знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 та долучена в якості речового доказу до матеріалів кримінального провадження №0000099 від 16.11.2024, повернути законному власнику.

Накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 20.11.2024 арешт на речовий доказ - дерев`яну палицю, яка була вилучена в ході огляду місця події 16.11.20254 та зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 на підставі положень ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.

Речовий доказ - дерев`яну палицю, яка була вилучена в ході огляду місця події 16.11.20254 та зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4- знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 1893 грн 20 коп на користь держави.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження.

Суддя