Справа № 738/2999/24
№ провадження 1-в/738/17/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1

з участю

секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

засудженого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена подання начальника Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло подання начальника Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно ОСОБА_4 . Подання мотивовано тим, що 07.08.2024 до Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області (далі - Індустріальний відділ) надійшов на виконання вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.03.2023, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, згідно ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. Вирок набрав законної сили 16.07.2024. Термін іспитового строку при надходженні вироку суду на виконання до органу пробації вже закінчився, а саме 01.03.2024. Індустріальним відділом також було встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.04.2023 ОСОБА_4 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік. При винесенні вказаного вироку вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.03.2023 врахований не був. На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№91)» за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.05.2024, яким він засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, 69 КК України до 2 років позбавлення волі. Однак, і при винесенні даного вироку вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.03.2023 врахований не був. В зв`язку з цим, Індустріальний відділ звернувся до Менського районного суду з поданням про застосування до засудженого ОСОБА_4 покарання за наявності кількох вироків.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив обставини вказані в поданні, з даного приводу поклався на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання заперечувала.

В судове засідання представник Індустріального відділу не з`явився, просили подання розглянути без їх участі.

Заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_4 , враховуючи думку прокурора, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.

Судом було встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.03.2023 ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, згідно ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.04.2023 ОСОБА_4 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік.

01.02.2024 вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2024 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 5 ст. 407, 69, ч. 4 ст. 70, КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі статті 62 КК України з заміною покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 роки.

Вироком Фрунзенського районного суду міста Харкова від 29.05.2024, ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ст. 69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого призначеного вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.02.2024, з переведенням покарання у виді 2 років дисциплінарного батальйону у покарання у виді позбавлення волі відповідно до ст. 72 ч. 1 п.п. «а» п. 1 КК України, до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Всі вироки набрали законної сили, оскаржені не були.

Відповідно до ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Згідно ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має вирішувати питання, зокрема, про застосування покарання за наявності кількох вироків.

У відповідності до п. 11, п. 14 ч. 1ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: про застосування покарання за наявності кількох вироків; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно питання про застосування покарання за наявності кількох вироків постає перед судом під час їх виконання, зокрема, у випадку, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній за часом вирок, і тому не призначив покарання за сукупністю вироків.

Згідно з п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання за кількома вироками, повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст.71 КК України. При складанні покарань у порядку, передбаченому зазначеною статтею, загальний його розмір не може бути більшим за максимальну межу, встановлену для цього виду покарання в Загальній частині КК. Якщо за знову вчинений злочин призначено передбачене законом максимальне покарання, не відбута частина покарання за попереднім вироком підлягає поглиненню. Коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків. За наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст.71 КК України.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п.п. 10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що питання, пов`язані з виконанням вироку за наявності інших вироків, розглядається судом у порядку, передбаченому ст.ст. 537, 539 КПК України, у випадках: а) коли щодо засудженого є вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків; б) коли під час виконання покарання, призначеного за сукупністю вироків, перший з яких скасований касаційною інстанцією, внаслідок чого необхідно виключати призначену відповідно до нього міру покарання.

Не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України 1960 р. (на сьогодні ст. 71 КК України) не було вирішено.

Крім того, у порядку, передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Разом з тим, суд в цьому випадку не має процесуальних повноважень в порядку, передбаченому п. 11 ч. 1ст. 539 КПК України, вирішувати питання, які зачіпають суть вироку, змінюють його.

Крім цього, призначивши на підставі ухвали суду покарання ОСОБА_4 за правилами ст. 70 чи ст. 71 КК України, суд фактично змінить суть призначеного йому покарання за вироком суду, що на переконання суду є неприпустимим і може вирішуватись лише вироком, а не ухвалою.

Слід також зазначити, що клопотання Індустріального відділу не містить конкретної вимоги, яким саме чином слід вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків - вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.03.2023, іспитовий строк за яким вже закінчився 01.03.2024, про що зазначено в поданні, і вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.02.2024, при тому, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.04.2023 ОСОБА_4 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, а вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.02.2024 - за ч. 5 ст. 407, 69, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 62 КК України з заміною покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 роки.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що вирішення зазначеного подання порушує суть вироків та недопустимості погіршення статусу і становища засудженого, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання начальника Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно ОСОБА_4 - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня отримання її копії.

Головуючий: ОСОБА_1