1-в/205/177/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кролевець, Сумської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, мешкаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02 липня 2024 року вироком Кролевецького районного суду Сумської області за ч.4 ст.185, ч.1 ст.125, ч.1 ст.126, ч.1 ст.222, ч.2 ст.222 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права обіймати посади в кредитних та інших фінансових установах, а також займатися діяльністю;

про звільнення від відбуття покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, у зв`язку з набуттям чинності Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 року та декриміналізації вчиненого ним діяння, надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 в якому він просить привести у відповідність призначене покарання.

Засуджений ОСОБА_4 подав заяву, в якій просив розглядати клопотання про звільнення від призначеного покарання без його участі.

Суд, розглянув доводи заяви, дослідив матеріали особової справи засудженого, вислухав думку прокурора та представника установи виконання покарань, які не заперечували проти задоволення клопотання, приходить до наступних висновків.

Статтею 74 ч.2 КК України фактом усунення злочинного діяння є його декриміналізація. Застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно з п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 02 липня 2024 року, яким його було засуджено за ч.4 ст.185, ч.1 ст.125, ч.1 ст.126, ч.1 ст.222, ч.2 ст.222 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права обіймати посади в кредитних та інших фінансових установах, а також займатися діяльністю.

За вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 02 липня 2024 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні ряду крадіжок, а саме у тому, що він:

- 13.02.2024 року, діючи таємно, шляхом вільного доступу здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 453,00 гривні;

- в кінці лютого 2024 року діючи таємно, шляхом вільного доступу здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 560,00 гривень;

- в ніч з 22.03.2024 року на 23 березня 2024 року діючи таємно, шляхом вільного доступу здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 43 794,52 гривень;

- 02.04.2024 року діючи таємно, шляхом вільного доступу здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 809,00 гривень;

- 03.04.2024 року діючи таємно, шляхом вільного доступу здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 577,00 гривень;

На час, до якого відносяться діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 , положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КпАП України в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009).

З 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі Закон № 3886-ІХ).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, якою збільшено розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який застосовується для визначення кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення.

При цьому, суд враховуючи правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суд, який мітиться у Постанові від 07.10.2024 року у справ № 278/1566/21, виходить з того, що Закон № 3886-ІХ є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_4 за епізодом за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 02 липня 2024 року, становить: - 13.02.2024 року- 453,00 гривні; - в кінці лютого 2024 року - 560,00 гривень; - в ніч з 22.03.2024 року на 23 березня 2024 року - 43 794,52 гривень; - 02.04.2024 року - 809,00 гривень; - 03.04.2024 року - 577,00 гривень.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2024 року в сумі 3028 гривень. Отже, податкова соціальна пільга у 2024 році складала 1514,0 гривень.

Таким чином, відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, у 2024 році становила 3028,00 гривень.

Дії ОСОБА_4 за епізодами від 13.02.2024 року; в кінці лютого 2024 року; 02.04.2024 року ; 03.04.2024 року кваліфіковані за ст.185 ч.4 КК України. За даними епізодами, на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння вартість викраденого майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_4 за зазначеними епізодами розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

За епізодом в ніч з 22 березня 2024 року на 23 березня 2024 року, вартість викраденого майна в розмірі 43 794,52 гривень, перевищувала два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян, а тому за вказаним епізодом на ОСОБА_4 не розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024.

Таким чином необхідно вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 02 липня 2024 року за:

- ч.4 ст.185 КК України в виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років;

- ч.1 ст.125 КК України в виді штрафу в розмірі тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн 00 коп.;

- ч.1 ст.126 КК України в виді штрафу в розмірі тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 510 (п`ятсот десять) грн 00 коп;

- ч.1 ст.222 КК України в виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. з позбавленням права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю на строк три роки;

- ч.2 ст.222 КК України в виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) грн 00 коп. з позбавленням права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю на строк три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних проваджень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання у виді 5 ( п`яти) років позбавлення волі з позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк три роки.

На підставі наведеного та керуючись ст.58 Конституції України, ст.5, ч.2 ст.74 КК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, ст.ст. 369, 372, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку з усуненням законом карності діяння, за яке він був засуджений задовольнити частково.

Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 02 липня 2024 року за ч.4 ст.185, ч.1 ст.125, ч.1 ст.126, ч.1 ст.222, ч.2 ст.222 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права обіймати посади в кредитних та інших фінансових установах, а також займатися діяльністю.

Копію ухвали невідкладно направити адміністрації Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89) для ознайомлення засудженого.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її постановлення шляхом подання апеляційної скарги до судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1