ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/6867/25

Провадження № 11-сс/820/224/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 27.01.2025 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2025 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2025 року задоволено частково клопотання слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Грузії, особі без громадянства, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимому,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 26 травня 2025 року включно.

Визначено заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

У в разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими учасниками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в доход держави.

Ухвала діє по 26 травня 2025 року включно.

Органом досудового розслідування встановлено, що у невстановлені дату та час, але не пізніше 15.01.2025 ОСОБА_10 вступив в попередню змову із ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та невстановленою на даний час особою ідентифікованою органом досудового розслідування як чоловік на ім`я « ОСОБА_12 » (далі по тексту « ОСОБА_12 »), з метою вимагання грошових коштів у ОСОБА_13 , який являється колишнім чоловіком ОСОБА_11 та між якими після розлучення склалися неприязні стосунки.

З метою реалізації вказаного умислу спрямованого на вимагання грошових коштів у ОСОБА_13 , ОСОБА_10 будучи обізнаним про неприязні стосунки ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , являючись їх спільним знайомим, запропонував останній використати факт її колишнього шлюбу із потерпілим під час якого у потерпілого ОСОБА_13 нібито виник борг перед ОСОБА_11 в розмірі 300 000 доларів США. (хоча в дійсності ОСОБА_13 вказаної заборгованості перед ОСОБА_11 під час їх шлюбу не мав).

На пропозицію ОСОБА_10 , щодо висунення ОСОБА_13 вищевказаної надуманої незаконної вимоги, ОСОБА_11 погодилася, після чого вона та ОСОБА_10 домовилися залучити до вчинення вказаного злочину знайомих останнього, які раніше притягувалися до кримінальної відповідальності в тому числі за вчинення майнових злочинів, а саме ОСОБА_7 та « ОСОБА_12 ».

Надалі, ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та « ОСОБА_12 », керуючись метою швидкого протиправного збагачення, розробили злочинний план направлений на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_13 та вчинили кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 15.01.2022, близько 15 год, з метою реалізації задуманого плану, діючи в умовах воєнного стану (введеного в дію 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», який продовжено до 09 травня 2025 року), керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на вимагання - вимогу передачі чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх наслідки щодо позбавлення можливості особи на власний розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном, діючи умисно, усвідомлено посягаючи на чужу власність, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, « ОСОБА_12 » перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, попередньо узгодивши свої дії із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , використовуючи месенджер «WhatsApp», зателефонував з мобільного номеру НОМЕР_1 на мобільний номер ОСОБА_13 НОМЕР_2 та в телефонній розмові висунув вимогу останньому сплатити ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, при цьому висловив погрози застосування фізичного насильства в разі невиконання поставленої ним вимоги, які ОСОБА_13 сприйняв як реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я.

Продовжуючи свої злочинні дії, 18.01.2025 «ОСОБА_12», перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи месенджер «WhatsApp», знову зателефонував з мобільного номеру НОМЕР_1 на мобільний номер ОСОБА_13 НОМЕР_2 та в телефонній розмові в черговий раз повідомив останньому про необхідність сплатити ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, в іншому випадку пригрозив приїздом за місцем проживання потерпілого групи осіб з так званого «злочинного світу», які відберуть в останнього усе належне йому майно. Також у вказаній розмові « ОСОБА_12 » повідомив потерпілому ОСОБА_13 про необхідність здійснення подальшої комунікації з приводу поставленої вимоги в тому числі із ОСОБА_10 .

Надалі, на протязі 21.01.2025, 25.01.2025 та 26.01.2025 «ОСОБА_12» використовуючи месенджер «WhatsApp» телефонував потерпілому ОСОБА_13 та в розмовах продовжував вчиняти на нього психологічний тиск з метою сплатити ОСОБА_11 вищевказаний надуманий борг, а також говорити про необхідність зв`язатися з даного питання із ОСОБА_10 .

В подальшому, 27.01.2025 та 30.01.2025 між ОСОБА_13 та ОСОБА_10 відбулися телефонні розмови з ініціативи останнього, який телефонував потерпілому на його мобільний номер НОМЕР_2 , використовуючи месенджер «WhatsApp», із власного мобільного номеру НОМЕР_3 . У вказаних розмовах ОСОБА_10 підтвердив свою обізнаність у нібито наявності боргу потерпілого ОСОБА_13 перед ОСОБА_11 та повідомив, що спілкувався з даного приводу із «ОСОБА_12», після чого запропонував потерпілому зустрітися задля обговорення ситуації, яка склалася.

04.02.2025 близько 13 год ОСОБА_10 за попередньою домовленістю із потерпілим ОСОБА_13 зустрілися поряд із ГРК «Лелека», що по Вінницьке шосе, 1 в м. Хмельницький, звідки разом направилися у ГРК «Собкофф», що по вул. Прибузька, 15/1 в м. Хмельницький. Під час розмови у вказаному закладі ОСОБА_10 , попередньо узгодивши свої дії із ОСОБА_11 , «ОСОБА_12» та ОСОБА_7 , маючи спільний умисел із вказаними особами на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_13 , повідомив останньому, що «ОСОБА_12» являється впливовою особою у так званому «кримінальному світі», а тому потерпілий має виконувати усе те, що він йому говорить, маючи на увазі повернення неіснуючого боргу ОСОБА_14 в розмірі 300 000 доларів США. Також ОСОБА_10 у вказаній розмові наполягав на тому, щоб потерпілий ОСОБА_13 здійснив телефонний дзвінок ОСОБА_11 та обговорив усі деталі, щодо повернення так званого боргу.

Після вказаної зустрічі у ГРК «Лелека» 04.02.2025 ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_11 та повідомив, про обставини вказаної зустрічі, а також наголосив, щоб остання розмовляючи з ОСОБА_13 продовжувала наполягати на поверненні неіснуючого боргу в розмірі 300 000 доларів США, при цьому допустив, що в подальшому вчиняючи вимагання, з метою як найшвидшого заволодіння грошовими коштами ОСОБА_13 можна буде зменшити суму неіснуючої заборгованості до 200 000 доларів США. Також ОСОБА_10 узгодили із ОСОБА_15 , що після незаконного заволодіння грошовими коштами потерпілого в розмірі 200 000 доларів США, з вказаної суми 150 000 доларів отримає ОСОБА_15 , а решта 50 000 доларів США будуть розподілені між ним та іншими особами залученими до вимагання, маючи на увазі «ОСОБА_12» та ОСОБА_16 .

06.02.2025 ОСОБА_13 відповідно до попередньої рекомендації ОСОБА_10 зателефонував зі свого мобільного номеру НОМЕР_2 на мобільний номер ОСОБА_11 НОМЕР_4 . В ході вказаної розмови ОСОБА_13 заперечив наявність у нього боргу перед ОСОБА_15 в розмірі 300 000 доларів США та просив останню припинити вимагати у нього вказану суму грошових коштів через третіх осіб, маючи на увазі «ОСОБА_12» та невідомих потерпілому осіб з так званого «кримінального світу» на яких той посилається. В свою чергу ОСОБА_11 наголосила ОСОБА_13 про необхідність сплатити їй грошові коштів в розмірі 300 000 доларів США, таким чином підтвердивши залучення «ОСОБА_12» та інших осіб до вимагання грошових коштів у потерпілого.

Після вищевказаної розмови ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , на протязі 06.02.2025, 07.02.2025, 10.02.2025, 11.02.2025 ОСОБА_10 , використовуючи месенджер «WhatsApp», телефонував потерпілому ОСОБА_13 та в розмовах, посилаючись на «ОСОБА_12» та інших невідомих потерпілому людей з так званого «кримінального світу», наполягав у необхідності сплатити ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, при цьому говорив про настання проблем, які виникнуть в разі невиконання поставленої вимоги. В свою чергу потерпілий ОСОБА_13 під час кожної з таких розмов пояснював, що немає боргу в розмірі 300 000 доларів США перед ОСОБА_11 та будь-ким іншим.

В подальшому, 16.02.2025 близько 18 год ОСОБА_7 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, попередньо узгодивши свої дії із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та « ОСОБА_12 », використовуючи месенджер «WhatsApp», зателефонував з мобільного номеру НОМЕР_5 на мобільний номер ОСОБА_13 НОМЕР_2 та в телефонній розмові представившись особою на прізвисько « ОСОБА_17 » повідомив про необхідність «закрити питання», маючи на увазі сплатити грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, після чого дзвінок було перервано.

Наступного дня 17.02.2025 та в подальшому 18.02.2025 потерпілому ОСОБА_13 телефонував ОСОБА_10 та в розмовах дав зрозуміти, що особа на прізвисько « ОСОБА_17 », тобто ОСОБА_7 , представляє інтереси « ОСОБА_12 » в питані щодо сплати потерпілим грошових коштів ОСОБА_15 . Також під час вказаних розмов ОСОБА_10 повідомив потерпілому ОСОБА_13 про необхідність зустрітися.

24.02.2025 близько 13 год 30 хв ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_13 відповідно до попередньої домовленості зустрілися в ГРК «Собкофф», що по вул. Прибузька, 15/1 в м. Хмельницький. У вказаному закладі ОСОБА_10 використовуючи власний мобільний телефон зателефонував у месенджері «WhatsApp» ОСОБА_11 та увімкнув гучномовець, після чого остання повідомила ОСОБА_13 про необхідність розрахуватися з нею, маючи на увазі сплатити грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, а також зауважила про необхідність вирішення даного питання через її людей, тобто «ОСОБА_12» та ОСОБА_16 . Закінчивши дану розмову, ОСОБА_10 знову ж таки використовуючи власний мобільний телефон здійснив відео дзвінок у месенджері «WhatsApp» ОСОБА_18 ході вказаної розмови ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, розташувавшись в кріслі поряд з столом поверх якого демонстративно знаходились предмет схожий на автоматичну зброю та набої до нього, повідомив потерпілому ОСОБА_13 про необхідність сплатити грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, при цьому пригрозив фізичною розправою, а саме сказав, що в разі відмови виконати поставлену вимогу відріже потерпілому голову. Закінчивши вказаний відео дзвінок, ОСОБА_10 в свою чергу також наголосив потерпілому про необхідність сплатити грошові кошти ОСОБА_11 в сумі 300 000 доларів США.

В подальшому, 04.03.2025 близько 11 год 30 хв в приміщені ресторану «Чарлі», що по вул. Заводська, 30 в м. Хмельницький, відбулася зустріч ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , після якої останній перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи месенджер «WhatsApp», зателефонував з мобільного номеру НОМЕР_5 на мобільний номер ОСОБА_13 НОМЕР_2 та в черговий раз висунув вимогу потерпілому сплатити грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, після чого усі вищевказані особи та « ОСОБА_12 » залишать його в спокої.

Надалі, в період з 05.03.2025 по 19.03.2025 ОСОБА_10 та ОСОБА_7 неодноразово почергово телефонували потерпілому ОСОБА_13 у месенджері «WhatsApp» та під час вказаних телефонних розмов тиснули на останнього психологічно примушуючи сплатити на користь ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, у зв`язку з чим потерпілий ОСОБА_13 , сприймаючи усі попередні погрози вищевказаних осіб як реальні, побоюючись за власне життя та здоров`я, погодився сплатити частину вищевказаного неіснуючого боргу в розмірі 200 000 доларів США.

27.03.2025, близько 09.30 год., відповідно до попередніх домовленостей, ОСОБА_13 зустрівся із ОСОБА_10 у ГРК «Лелека», що в с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області, де виконуючи незаконну вимогу останнього, ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та « ОСОБА_12 », щодо погашення неіснуючої заборгованості, побоюючись за своє життя та здоров`я, передав ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 200 000 доларів США.

27.03.2025 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28.03.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вимозі передачі чужого майна (вимагання), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з погрозою насильства над потерпілим, в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що санкція статті кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , передбачає призначення покарання тільки у виді позбавлення волі, початковий етап розслідування даного кримінального провадження, особу підозрюваного, прихожу до переконання, що наявні ризики, передбачені ст..177 КПК України, а саме, що підозрюваний намагатиметься переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інший злочин; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині визначення застави, в решті ухвалу залишити без змін.

Вказує, що визначаючи заставу слідчим суддею повною мірою не враховано те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, з конфіскацією майна, перебуваючи на волі підозрюваний, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення ним злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Погроза застосування фізичного насильства над потерпілим, як спосіб здійснення вимагання, являє собою суспільно небезпечний і протиправний вплив на людину з метою примусити її до визначеного поводження у сфері майнових відносин.

На думку апелянта, слідчий суддя не взяв до уваги сталу практику ЄСПЛ, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вважає, що ОСОБА_7 матиме змогу незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні щодо зміни показань на його користь.

Звертає увагу і на те, що позитивні характеристики ОСОБА_7 та наявність на утриманні двох дітей не зменшують ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння та наслідки, які настали, а тому не можуть бути підставою застосування запобіжного заходу у вигляді застави, а також не стали перешкодою для вчинення ОСОБА_7 особливо тяжкого кримінального правопорушення.

На думку апелянта, жоден із більш м`якших запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які просили відмовити задоволенні апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

З апеляційної скарги вбачається, що прокурором не оскаржується вид застосованого запобіжного заходу, строк його застосування та встановлені слідчим суддею ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Суть апеляційної скарги зводиться лише до вирішення питання в частині визначеного розміру застави, а тому апеляційний суд розглядає справу лише в цій частині.

Разом з тим, доводи прокурора про необґрунтоване визначення слідчим суддею альтеративного запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному є слушними.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Із урахуванням конкретних обставин кримінального провадження і даних про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів погоджується з доведеністю слідчим та прокурором у цьому кримінальному провадженні встановлених ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не змінились і не зменшились.

Так, наявні у справі факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування в клопотанні й доведені прокурором у судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інший злочин; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків та з метою забезпечення кримінального провадження.

Однак, колегією суддів встановлено, що прийнявши обґрунтоване рішення про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя першої інстанції належним чином не врахував вимоги ч.3 і ч.4 ст.183 КПК України, та взагалі не обґрунтував своє рішення та не зазначив про нові обставини, які дали підстави слідчому судді застосувати до підозрюваного альтернативний запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді застави.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, тобто особливо тяжкого кримінального правопорушення з погрозою насильства над потерпілим.

Що стосується даних про особу ОСОБА_7 , колегія суддів враховує особу підозрюваного ОСОБА_7 , який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, репутацію підозрюваного, вік та стан його здоров`я, майновий стан.

Так, відповідно до ст.ст.177, 178 КПК України, враховуючи доведеність ряду таких ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з погрозою насильства над потерпілим, в умовах воєнного стану, що мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винуватим - до 12 років позбавлення волі, наведені вище дані про особу підозрюваного та його поведінку в їх сукупності, на думку колегії суддів, лише такий запобіжний захід як тримання під вартою без визначення розміру застави здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 і запобігти вказаним вище ризикам, що виключає можливість обрання останньому більш м`якого запобіжного заходу.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді слід скасувати та застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування без можливості внесення застави, що на думку апеляційного суду, буде достатнім та співмірним із існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Також, колегія суддів вважає необхідним внесену по даному кримінальному провадженню за підозрюваного ОСОБА_7 заставу в розмірі 242 240 грн. слід повернути заставодавцю.

Керуючись ст.ст.177, 183, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2025 року, стосовно підозрюваного ОСОБА_7 скасувати.

Клопотання слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 26 травня 2025 року, включно, без визначення розміру застави.

Внесену за підозрюваного ОСОБА_7 заставу в розмірі 242 240 грн. повернути заставодавцю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3