УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 479/1305/24

Провадження № 1-кс/486/79/2025

06 березня 2025 року м. Південноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_5 у розгляді кримінального провадження, внесеного 06 грудня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000249, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2025 року засобами електронного зв`язку до суду надійшла заява про відвід судді, яка з урахуванням кваліфікованого електронного підпису була подана захисником ОСОБА_4 . Сама заява не містила відомостей щодо особи, яка звертається з заявою про відвід.

05 березня 2025 року захисником ОСОБА_4 також засобами електронного зв`язку було подано заяву про відвід з клопотанням про прийняття та долучення до матеріалів заяви про відвід належним чином оформлену заяву. Додатків заява не містила.

Заяву про відвід обґрунтовує тим, що 10 січня 2025 року ухвалою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області обвинувачуваному ОСОБА_3 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб без можливості внесення застави.

На думку сторони захисту, суд при постановленні вказаної ухвали був упередженим вказавши в мотивувальній частині ухвалі, що «Наявність у обвинуваченого постійного місця мешкання, міцних соціальних зв`язків, хвороб та інвалідності, хоча і мають місце, проте не є достатнім важелем для зменшення встановленого ризику і не є підставами для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновків про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, ці обставини існували й на момент вчинення злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого.».

Вважає, що вказаним висловлюванням суд передчасно прийшов до переконання, що саме ОСОБА_3 вчинив вказаний злочин.

Такі ж висновки суду містяться і в ухвалі Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 листопада 2024 року, що свідчить про стійке переконання головуючого по справі про те, що ОСОБА_3 вчинив злочин, який йому інкримінується.

Вважає, що суддя ОСОБА_5 ухвалюючи рішення про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передчасно висловилася щодо того, що на момент вчинення злочину, наявність міцних соціальних зв`язків не виступили для ОСОБА_3 стримуючим фактором.

Вказані обставини можуть вплинути на безсторонність суду під час здійснення судового розгляду у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 .

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала заявлений відвід, зазначила, що на теперішній час у кримінальному провадженні триває підготовча стадія судового розгляду, але суддя ОСОБА_5 передчасно висловилась про встановлення вини обвинуваченого ОСОБА_3 , зазначивши в ухвалі, що «обставини існували й на момент вчинення злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого.», що неможливо трактувати інакше, ніж те, що це безсумнівна обставина того, що склалося враження впевненості у судді вчинення злочину ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника.

Захисник ОСОБА_6 зазначив, що заява про відвід є обґрунтованою та мотивованою і не потребує додаткових лінгвістичних досліджень. Такі вислови викладаються у вироках, а не в ухвалах про продовження строків тримання під вартою. Такі висновки є небезпечними і незаконними. Крім того, вважає, що між суддею ОСОБА_1 і суддею ОСОБА_5 існує змова щодо незадоволення відводу, оскільки суддею ОСОБА_1 розгляд заяви про відвід було призначено на 06 березня 2025 року на 10:00 год, а суддею ОСОБА_5 на той самий день на 14:00 год., що також є підставою для задоволення відводу.

Прокурор в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Суддя ОСОБА_5 надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Неявка учасників кримінального провадження не перешкоджає розгляду заяви про відвід враховуючи вимоги ст. 81 КПК України.

Заслухавши учасників кримінального провадження, які з`явились в судове засідання, дослідивши в нарадчій кімнаті ухвали, які були подані захисником до первісної заяви про відвід, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 75 КПК України передбачені обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Так, відповідно до частини 1 слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Частиною 2 передбачено, що у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Перелік підстав для відводу викладений в ст. 75 КПК України і є вичерпний.

Всі підстави відводу є очевидними, крім «інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості».

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

У заяві про відвід захисник вказує, що суд передчасно прийшов до переконання, що саме ОСОБА_3 вчинив вказаний злочин.

Дійсно, в ухвалі Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 січня 2025 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.4 ст. 187 КК України, в мотивувальній частині зазначено «Наявність у обвинуваченого постійного місця мешкання, міцних соціальних зв`язків, хвороб та інвалідності, хоча і мають місце, проте не є достатнім важелем для зменшення встановленого ризику і не є підставами для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновків про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, ці обставини існували й на момент вчинення злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого.»

Таке ж формулювання викладено і в ухвалі від 12 листопада 2024 року.

Разом з тим, такий вислів не може свідчити про впевненість у доведеності вини обвинуваченого, оскільки, як зазначено в цих ухвалах ОСОБА_3 «обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого злочину, пов`язаного з насильством, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцять років з конфіскацією майна.»

Тобто ОСОБА_3 дійсно обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, і зі змісту ухвали не вбачається наявність упередження судді ОСОБА_5 , а заява про відвід зводиться до незгоди з судовим рішенням, яке може бути оскаржене у передбаченому законом порядку.

Посилання захисника ОСОБА_6 на змову між суддями є нічим іншим, ніж змога тиску на суд.

Також суд враховує, що заява про відвід заявлена після спливу майже двох місяців з дати постановлення ухвали від 10 січня 2025 року і чотири місяці з дати постановлення ухвали від 12 листопада 2024 року і зводиться до незгоди з цією ухвалою, і намаганням усунути суддю від розгляду кримінального провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 81 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Захиснику обвинуваченого ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_4 відмовити у задоволенні заяви про відвід судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_5 у розгляді кримінального провадження № 479/1305/24 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1