Справа №127/4507/25
Провадження №1-кс/127/2023/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Армавір, Краснодарського краю, Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, в рамках кримінального провадження №0000108 від 21.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000108 від 21.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 маючи злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном, достовірно знаючи, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX, Указом від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX та Указом від 01.05.2023 № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні») із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан в Україні строком на 30 діб, дію якого було продовжено до 18.08.2023, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше ніж на початку липня 2023 року, вступив у злочинну змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою розпочали підготовку до вчинення крадіжки грошових коштів, із будинку АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_10 .

У подальшому ОСОБА_9 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою обговорили можливі шляхи підходу та відходу з місця вчинення злочину, визначили знаряддя, яке будуть використовувати для вчинення крадіжки, наявність камер спостереження по маршруту їхнього руху та близько 02 години 20 хвилин 21.07.2023 прибули до місця вчинення злочину, після чого вживаючи заходи конспірації, прослідували пішки до вищезазначеного будинку, який належить ОСОБА_10 , де із використанням заздалегідь заготовлених знарядь, віджали метало-пластикове вікно, після чого проникли усередину будинку, звідки таємно викрали грошові кошти в сумі 100 000 грн. та 60 000 доларів США, які відповідно до офіційного курсу Національного банку України еквівалентні 2 194 116 гривень. Після цього учасники злочину з місця вчинення злочину зникли, а викраденими грошовими коштами розпорядились на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_10 , матеріальну шкоду в особливо великих розмірах на загальну суму 2 294 116 грн.

За результатами розслідування ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Армавір, Краснодарського краю, Російської Федерації, жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше судимому, 07.02.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, а саме про таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану в особливо великих розмірах.

Підозра ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обґрунтовується наступними доказами: протоколами огляду місця події від 21.07.2023; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_11 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; протоколом про отримання негласних зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 11.08.2023; висновками експертів № СЕ-19/102-23/15104-БД від 13.03.2024 та № СЕ-19/102-24/15885-БД від 27.08.2024 за результатами судових біологічних експертиз; аналітичними довідками за результатами проведених моніторингів по операторам мобільного зв`язку та іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Окрім того, ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, зокрема за корисливі злочини передбачені статтями 185 та 187 КК України, офіційно ніде не працює, не має стабільного джерела доходів, проживає у житлі, яке йому не належить, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, а тому може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце тимчасового проживання, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Здобуті докази дають підстави вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу може незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших осіб, а також знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 2, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

-вчинити інше кримінальне правопорушення подібного характеру;

-переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_9 , усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на тривалий строк;

-незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_9 , матиме можливість незаконно впливати на потерпілого, свідків та співучасників злочину з метою створення сприятливих для себе умов.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

-особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

-особиста порука, оскільки в ОСОБА_9 , відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

-домашній арешт, оскільки антисоціальна поведінка ОСОБА_9 , свідчить про те, що він, перебуваючи на волі, може продовжити свою кримінально протиправну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також матиме можливість незаконно впливати на свідків з метою створення сприятливих для себе умов.

Як наводить слідчий у клопотанні, усі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_9 , в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

Отже, застосування жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

Оскільки досудовим розслідуванням установлено, що діями ОСОБА_9 заподіяно шкоду потерпілому у сумі 2 294 116 грн., враховуючи тяжкість вчиненого злочину та матеріальне становище підозрюваного, найбільш дієвим, відповідно до вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, буде розмір застави в межах завданих збитків, а саме 2 294 116 грн., тобто більше триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з метою запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1-5, ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечення його належної процесуальної поведінки та виконання покладених на нього обов`язків.

Беручи до уваги вищевикладене та існування ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість запобігти вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, тому з урахуванням викладеного слідчий просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 , який входить до складу групи слідчих кримінального провадження, клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав, що у ньому наведено.

Прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав та вказав, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у сумі 2 294 116 грн, тобто в розмірі завданої шкоди.

Захисник ОСОБА_16 заперечував щодо задоволення клопотання. Вказав, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, оскільки має на утримані двох неповнолітніх дітей, доглядає за матір`ю похилого віку, має робочу професію маляра-штукатура, за якою періодично працює, по місцю проживання характеризується позитивно. Крім того відсутні ризики вказані слідчим у клопотання, оскільки підозрюваний від слідства не переховується, на виклики суду являється по першій вимогі. Зокрема відзначив, що він самостійно прибув з Київської області для розгляду клопотання про обрання йому запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_9 підтримав думку свого захисника та просив обрати йому запобіжний захід, який не пов`язаний з позбавленням його волі.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст. 89 КК України підозрюваний ОСОБА_9 вважається раніше не судимою особою.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_9 інкримінується скоєння особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, разом в тим, в силу ст. 89 КК України він вважається особою, яка не має судимості (судимість погашена), має двох неповнолітніх дітей, та матір похилого віку. При цьому захисником у судовому засіданні надано характеристику ОСОБА_9 видану по місцю проживання, згідно якої він характеризується позитивно.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи підозрюваний наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Прокурором та слідчим в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний ОСОБА_9 , враховуючи тяжкість вченого кримінального правопорушення, може намагатись переховуватись від органу досудового розслідування. Також встановлена наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також і посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та їх дослідження.

Щодо визначення розміру застави, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судове засідання. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого (за даних обставин підозрюваного). Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та виначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Слідчий у клопотанні просив визначити підозрюваному розмір застави у сумі заподіяної шкоди потерпілому, а саме у розмірі 2 294 116 грн. Однак у клопотанні слідчий не зазначає про подання потерпілим цивільного позову, та такий відсутній у матеріалах кримінального провадження, що надані слідчим для огляду у судовому засіданні.

Таким чином, слідчий суддя не бере до уваги пояснення представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , щодо подання у кримінальному провадженні цивільного позову, оскільки останнім не доведено виконання дій, передбачених ч.2 ст. 61 КПК України.

На думку слідчого судді, розмір застави у сумі 2 294 116 грн., який просить визначити слідчий та прокурор та пов`язується ними з розміром завданої кримінальним правопорушенням шкоди, жодним чином не пов`язується з майновим станом підозрюваного, не співвідноситься за розміром з встановленими слідчим суддею ризиками, тобто є невиправдано високим та завідомо непомірним.

У рішенні від 13 січня 2022 року у справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15) ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі тощо.

На думку слідчого судді, при розгляді цього клопотання прокурором не доведено та слідчим суддею не було встановлено наявності виключних випадків, які б дозволяли призначити заставу у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 5 ст. 182 КПК України).

Щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, суд повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Окрім того, зазначений розмір шкоди, сума якої фігурує в матеріалах кримінального провадження лише в допитах потерпілих, є попереднім та підлягає точному встановленню в ході подальшого досудового розслідування.

Таким чином, слідчий суддя переконаний в доцільності задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з встановленням застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме в сумі 400 000 гривень.

На переконання судді саме такий розмір застави, що встановлюється судом в межах визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатний запобігти відповідним ризикам, та забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Затримати підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в залі суду, відразу після проголошення даної ухвали слідчого судді.

Строк тримання під вартою рахувати в межах строку досудового розслідування, тобто до 07 квітня 2025 року включно.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 07 квітня 2025 року.

Одночасно визначити підозрюваному ОСОБА_9 розмір застави в сумі 400 000 (чотириста тисяч) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо ОСОБА_9 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_9 визначити термін їх дії відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Організацію затримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складання протоколу затримання покласти на слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: