справа № 439/12/25
провадження №1-кп/439/98/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000323 від 17.10.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, учасника бойових дій, працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 16 жовтня 2024 року приблизно о 21 годині 20 хвилин, керував технічно справним автомобілем марки «VolvoV50», реєстраційний номерний знак: НОМЕР_1 та рухався ним по автодорозі «Р-39» сполученням «Броди-Тернопіль», зі сторони міста Броди у напрямку міста Тернопіль, на 2 км + 650 м, неподалік с. Гаї Золочівського району Львівської області, де дорога має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку, які розділені між собою дорожньою горизонтальною розміткою 1.5, та діючи усупереч вимог п.1.5., 1.7., п.1.10. з посиланням на термін «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка» та «безпечний інтервал» Розділу 1, п.п. б), д), п.2.3. Розділу 2, п.п. 12.1., 12.2., 12.3., Розділу 12, п.13.1 Розділу 13 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, будучи самовпевненим, розраховуючи на свої водійський досвід та навики керування транспортним засобом, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, відволікся від керування транспортним засобом на дисплей свого мобільного телефона, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що скалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, з моменту виникнення небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, не обрав завчасно безпечний боковий інтервал, у результаті чого допустив наїзд керованого ним автомобіля на велосипед марки «KOGA», яким керував велосипедист ОСОБА_5 , що їхав по правому краю проїзної частини дороги, у попутному з вказаним транспортним засобом напрямку, що спричинило останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої малогомілкової кістки у верхній третині, закритого перелому зовнішньої кісточки лівої гомілки, закритого перелому 11-го лівого ребра, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, згідно з обвинувальним актом, що є предметом судового розгляду, ОСОБА_3 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим та закриття кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_5 подав до суду заяву про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з обвинуваченим. Потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що моральна шкода, завдана кримінальним правопорушенням, відшкодована обвинуваченим в повному обсязі, погодженому сторонами кримінального провадження, обвинувачений вибачився за скоєне, потерпілий обвинуваченого пробачив.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у суді визнав, вказав, що шкодує про те, що сталося, та повністю підтримав заявлене клопотання про закриття кримінального провадження стосовно нього за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим ОСОБА_5 .

Прокурор щодо задоволення клопотань сторони захисту і потерпілого не заперечив, оскільки такі відповідають вимогам закону.

Заслухавши учасників судового розгляду, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з вимогами частинами 1, 2 ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до 1 ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За змістом п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.8 ст.284 КПК України закриття провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 даної статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який у відповідності до вимог ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Обвинувачений ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності притягається вперше, щиро розкаявся у вчиненому. Обвинувачений примирився з потерпілим, відшкодував шкоду, завдану потерпілому, та не заперечує проти закриття провадження. ОСОБА_3 розуміє суть обвинувачення та підставу звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 288 КПК України судом було з`ясовано думку потерпілого ОСОБА_7 , який подав письмову заяву про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_3 у зв`язку з примиренням, претензій морального характеру до останнього не має.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною 3 ст.288 КПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У підготовчому судовому засіданні суд, відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право прийняти такі рішення, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

З урахуванням того, що шкода потерпілому ОСОБА_7 обвинуваченим відшкодована повністю у розмірі, погодженому сторонами, про що як обвинувачений, так і потерпілий особисто підтвердили в судовому засіданні, перешкод для задоволення клопотань обвинуваченого і потерпілого про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України немає.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України до складу процесуальних витрат входять, в тому числі, витрати, пов`язані із залученням експертів. Водночас, положеннями ч.1 ст.126 КПК України передбачено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Таким чином, законодавчих обмежень для вирішення судом питання стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат у справі судовим рішенням у формі ухвали немає, більш того, можливість такого прямо передбачена положеннями ч.1 ст.126 КПК України.

Крім цього, у постанові від 17.06.2020 року у справі № 598/1781/17 (провадження № 13-47кс20) Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат; суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Також у своїй постанові від 29.09.2021 року Верховний Суд у справі №342/1560/20 (провадження № 51-2331км21) констатував, що процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження. Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Аналогічно таку ж позицію, де особу звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, підтримав Верховний Суд у постанові від 01.02.2024року в справі № 930/497/23 (провадження № 51-4798км23), вказавши, що закриття кримінального провадження стосовно особи на нереабілітуючих підставах і застосування до неї більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє таку особу від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз.

За таких обставин, з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути в користь держави 13928,25 грн витрат за проведення: судової інженерно-транспортної експертизи із дослідження технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/114-24/25829-ІТ від 14.11.2024; судової інженерно-транспортної експертизи з транспортно - трасологічного дослідження №СЕ-19/114-24/25851-ІТ від 21.11.2024; судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортних засобів №СЕ-19/114-24/25828-ІТ від 07.11.2024.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2024 року на автомобіль марки «VOLVO» моделі «V50», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 та арешт накладений ухвалою слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2024 року на тимчасово вилучене майно: велосипед марки «KOGA», сірого кольору, із механічними пошкодженнями; уламки пластмаси та скла від транспортного засобу; головний убір та туфля чорного кольору - необхідно скасувати.

Долю речових доказів у справі слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.46 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ст. 350, 376, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження,внесене до Єдиного реєструдосудових розслідувань за №0000323 від 17.10.2024 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2024 року на автомобіль марки «VOLVO» моделі «V50», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 .

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2024 року на тимчасово вилучене майно: велосипед марки «KOGA», сірого кольору, із механічними пошкодженнями; уламки пластмаси та скла від транспортного засобу; головний убір та туфля чорного кольору.

Речові докази по справі:

велосипед марки «KOGA», сірого кольору, із механічними пошкодженнями; головний убір та туфля чорного кольору - повернути потерпілому ОСОБА_5 ;

уламки пластмаси та скла від транспортного засобу - повернути власнику;

автомобіль марки «VOLVO» моделі «V50», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 - повернути власнику;

мобільний телефон марки Samsung модель А 35, який переданий на зберігання обвинуваченому, залишити ОСОБА_3 ;

носій інформації типу DVD-R диск із написом Verbatim ємністю 4,7 gb залишити в матеріалах кримінального провадження;

медичну картку стаціонарного хворого № 94552 та цифровий носій із двома рентенознімками - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерті в розмірі 13928,25 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Бродівський районний суд Львівської області .

Суддя ОСОБА_1