КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 грудня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25.12.2024 залишено без задоволення скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 16.10.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 16.10.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що згідно повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 16.10.2024, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він, будучи особою з ознаками суб`єкта злочинного впливу, прийняв участь у злочинному зібранні (сходці) осіб, які здійснюють злочинний вплив, для координації злочинної діяльності, у тому числі розподілу доходів, одержаних злочинним шляхом, сфер злочинного

____________________________________________________________________________________Справа № 752/4838/24 Слідчий суддя - ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1081/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

впливу.

Проте, оголошена ОСОБА_7 підозра грубо порушує його право на захист, через застосування до нього при кваліфікації його дій положень Примітки 1 до ст. 255 КК України та ч. 1 ст. 255-2 КК України в частині «злочинного впливу», поняття якого суперечить Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Трактування, роз`яснення та тлумачення поняття «злочинний вплив» містить цілу низку оціночних, суб`єктивних, неточних та загальних понять, які є можуть тлумачитися по різному.

Через правову невизначеність не зрозуміло, за якими критеріями необхідно визначати, встановлювати чи ідентифікувати, як саму дію у формі «злочинного впливу», так і осіб, які «здійснюють злочинний вплив».

Законодавцем не врегульовано встановлення чітких та зрозумілих критеріїв для визначення поняття «злочинний вплив», внаслідок чого правоохоронні органи на власний розсуд зі своїх особистих переконань визначають статус особи чи його дії в розрізі «злочинного впливу».

Невизначеність самої правової норми та основного поняття «злочинний вплив» (яке є основоположним при вирішенні питання про притягнення до кримінальної відповідальності особи за «здійснення злочинного впливу», чи перебування у статусі особи, що здійснює «злочинний вплив») грубо порушує право ОСОБА_7 на захист, оскільки стороні захисту неможливо зрозуміти обставин, за яких таке кримінальне правопорушення було вчинено та чому, яким чином здійснювати збирання та подання доказів на свій захист та яких саме, а також в якій формі планувати свій захист.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, та підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який також брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, та заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Як убачається із матеріалів судового провадження, у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється перебувають матеріали кримінального провадження № 0000538, відомості щодо якого внесені 27.10.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2, ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 358 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження 21.05.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру в участі у злочинному зібранні (сходці) осіб, які здійснюють злочинний вплив, для координації злочинної діяльності, у тому числі розподілу доходів, одержаних злочинним шляхом, сфер злочинного впливу, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 255-2 КК України.

16.10.2024 ОСОБА_7 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри в участі у злочинному зібранні (сходці) осіб, які здійснюють злочинний вплив, для координації злочинної діяльності, у тому числі розподілу доходів, одержаних злочинним шляхом, сфер злочинного впливу, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 255-2 КК України.

17.12.2024 захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва зі скаргою в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, в якій просив скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 16.10.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25.12.2024 залишено без задоволення скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 16.10.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри відповідає вимогам ч. 1 ст. 277 КПК України, та при врученні повідомлення про підозру дотримано вимоги ст. 278 КПК України.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Аналіз положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання під час повідомлення про підозру Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст. 277 КПК України.

Відповідно до ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Як убачається зі змісту повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 від 16.10.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, всупереч доводам апеляційної скарги, за формою та змістом вказане повідомлення відповідає вимогам ст. 277 КПК України, та містить усі передбачені вказаною статтею відомості, у тому числі зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 із зазначенням усіх суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та порядку його вручення, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що у законодавстві не існує такого поняття як «злочинний вплив» для ст. 255-2 КК України, та застосування такого поняття при кваліфікації дій особи звужує можливості особи щодо захисту від правопорушення, фактично зведені до оскарження кваліфікації дій підозрюваного та наявності складу злочину у його діях.

Однак, як вірно зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Так, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності таких доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

За таких обставин, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено даних про порушення стороною обвинувачення вимог ст. ст. 276-278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 , які б слугували підставою для її скасування.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, перевіркою матеріалів судового провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 грудня 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3