Справа № 405/1777/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницький клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024,

встановив:

До суду надійшло клопотання ОСОБА_4 , у якому останній просить привести вирок у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Засуджений ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання.

Прокурор в судовому засіданні заперечила щодо задоволення вказаного подання.

Заслухавши в судовому засіданні думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали подання, особової справи засудженого, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Отже, із часу набрання 09 серпня 2024 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, кримінальна відповідальність, у тому числі за ст. 185 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За частиною 1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблений висновок, що Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вказане кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Отже, Законом № 3886-ІХ фактично були внесені зміни і до законодавства України про кримінальну відповідальність, зокрема в частині визначення розміру викраденого майна, за наявності якого (розміру) настає кримінальна відповідальність.

З особової справи №207-Б-24 вбачається, що ОСОБА_4 засуджений вироком Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області від 30.03.2023 за ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 5 років 1 дня позбавлення волі (а.о.с.17-20).

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, зазначений вирок набрав законної сили 02.05.2023 (а.о.с.25).

Також, ОСОБА_4 засуджений вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.03.2023 за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі (а.о.с.22-23).

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, зазначений вирок набрав законної сили 21.04.2023 (а.о.с.24).

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 20.06.2023 задоволено подання начальника ДУ «Софіївська ВК (№45)» та застосовано до ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів за правилами ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.03.2023, більш суворим, призначеним вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 і остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 день. Строк відбуття покарання обчислено з 09.02.2023, зарахувавши відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення.

Так, за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.03.2023 ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за ч.2 ст.190 КК України, вартість викраденого 26.01.2023 майна становила 1170,50 гривень.

За вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення за ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, вартість викраденого майна за епізодами становила: 21.11.2022 на суму 3035,24 гривні, в січні 2023 на суму 3756,83 гривні, 9100,34 гривні, 8361,95 гривень, 22.01.2023 на суму 1777,20 гривень.

Суд зазначає, що станом на 01 січня 2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 гривня, а 50 відсотків від його розміру становили 1240,50 гривень, станом на 01 січня 2023 року 2681 гривні, а 50 відсотків від його розміру становили 1342 гривні.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, в 2022 році становив 2481 гривень (1240,50х2=2481), в 2023 році 2684 гривні (1342х2=2684).

Враховуючи те, що вартість майна за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.03.2023 становила 1170,50 гривень, за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 по епізоду закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України) становила 1777,20 гривень, що є меншим за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, то з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, судом встановлено наявність підстав для приведення у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.03.2023 та вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 в частині призначеного покарання за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

Отже, ОСОБА_4 слід вважати засудженим вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

При цьому, суд зазначає, що матеріали особової справи на засудженого ОСОБА_4 містять вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.02.2024 (40-42)

Однак, матеріали справи не містять відомості про набрання даним вироком законної сили.

В матеріалах особової справи міститься запит начальника ДУ «Кропивницька ВК (№6)» до судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 16.01.2025 щодо надання відомостей та розпорядження про набрання вищезазначеним вироком законної сили (а.о.с.43). В зв`язку з ненаданням судом відповіді, 05.02.2025 установою виконання покарань було направлено повторний запит. Однак, відповіді матеріали особової справи не містять.

Тобто, на момент винесення даної ухвали ОСОБА_4 вважається таким, що засуджений вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2023,

Вирішити питання про приведення вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.02.2024 у відповідність до Закону України№ 3886-ІХ від 18.07.2024 суд не має можливості, оскільки дані про набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч.1, ч.3 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -

постановив:

заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.03.2023 у зв`язку з усуненням Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024 караності вчинених ним діянь.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного йому покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024 караності вчиненого ним діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, без застосування положень ч.1 ст.70 КК України.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 09 лютого 2023 року, зарахувавши відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення.

Копію ухвали направити до ДУ «Кропивницька виправна колонія (№ 6)» для виконання та вручення ОСОБА_4 копії даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_7