Справа № 158/83/25
Номер провадження 1-кп/167/54/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області клопотання прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України

в с т а н о в и в :

В провадженні Рожищенського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001119 щодо ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

08 квітня 2025 року прокурором Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 до суду подано клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів з можливістю внесення застави в розмірі визначеному судом - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Клопотання обґрунтовує тим, що ризики, визначені п. 1, 3, 5 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) не змінилися, а продовжують існувати. Вказує, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України санкція якої передбачає покарання до восьми років позбавлення волі та у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, офіційно не працевлаштований, не займається суспільно-корисною працею, немає постійного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків. Зазначає, що з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування, порушив запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, у зв`язку із чим був оголошений у розшук. Покликається на те, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та свідків, які проживають з ним в одному населеному пункті, примушуючи їх давати неправдиві показання, змінювати надані ним раніше показання чи відмовитись їх надавати погрожуючи їм застосуванням фізичної сили або погрозою знищення їхнього майна. Вказує, що ОСОБА_4 обвинувачуючись у вчиненні 08 березня 2024 року кримінального правопорушення № 0000057, вчинив нове кримінальне правопорушення, схильний до вживання алкогольних напоїв та вчинення правопорушень в стані алкогольного сп`яніння, а наявні в останнього соціальні зв`язки недостатні для попередження вчинення ним правопорушень. Зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав з підстав, викладених у ньому.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, 07 березня 2025 року подала суду заяву в якій просила розгляд кримінального провадження проводити у її відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Ствердив, що раніше встановлений запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту він порушив, однак у разі застосування на даний час цілодобового домашнього арешту зобов`язується його дотримуватись.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просила застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зазначила, що обвинувачений порушив застосований до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, однак самостійно повернувся до місця проживання, усвідомив протиправність своєї поведінки і більше порушувати не буде.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши подані матеріали, суд доходить такого висновку.

Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 січня 2025 року підозрюваному ОСОБА_4 застосовано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 02 березня 2025 року включно. Визначено заставу в розмірі 60560 грн для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 28 лютого 2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, по 28 квітня 2025 року включно, Залишено попередньо визначений розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 грн та обов`язки, які покладаються у випадку застосування такої, що зазначені в ухвалі слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 січня 2025 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду. Спроби ж протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України необхідно вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Із клопотання прокурора вбачається, що у кримінальному провадженні встановлені ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, такі як, можливість обвинуваченим переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, які продовжують існувати на теперішній час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Рожищенський районний суд Волинської області перейшов до судового розгляду кримінального провадження, не заслухано показань обвинуваченого та свідків. Тобто в суді на даний час не досліджено обставин обвинувачення настільки, що можна було б судити про істотне зменшення ризиків, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд погоджується з доводами прокурора про існування ризику переховування обвинуваченого від суду. Такий висновок ґрунтується на тому, що обвинувачений міцних соціальних зв`язків немає, не перебуває у зареєстрованому шлюбі та обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Така обставина, як усвідомлення тяжкості покарання, може спонукати обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду та планувати втечу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, суд враховує встановлену кримінальним процесуальним законом процедуру отримання показань від осіб, які є свідками чи потерпілими у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Наведене свідчить, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом від них показань та дослідження їх судом.

Тому, зважаючи, що на момент вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не заслухано показань свідків, відтак є необхідність врахування й ризику незаконного впливу з боку обвинуваченого на свідків у даному кримінальному провадженні, показання яких є необхідними для його розгляду в суді.

Крім того, суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 не має постійної роботи, законного джерела коштів для існування, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти власності і, на думку суду, вказане свідчить про те, що обвинувачений може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, що вказує на наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зав`язків обвинуваченого, наявності у нього утриманців чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом враховано, що зі сплином часу ризики, які були підставою для обрання такого запобіжного заходу зменшуються, однак, зважаючи на комплекс вищеперерахованих та проаналізованих обставин, а саме: тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому, міру покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, порушення обвинуваченим умов раніше застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд доходить висновку про наявність підстав для продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, а саме, цілодобовий домашній арешт, а тому клопотання захисника та обвинуваченого з цього приводу до задоволення не підлягає.

На думку суду, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також, визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Відтак, суд доходить висновку, що доводи сторони обвинувачення про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, достатніми для переконання, що існують передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, і які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою і будь-який більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання таким ризикам, а тому, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.на строк 60 (шістдесят) днів.

При цьому, необхідно залишити попередньо визначений ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 січня 2025 року розмір застави 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн та обов`язки, які покладаються на обвинуваченого ОСОБА_4 у випадку застосування такої.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 184, 194, 196, 331, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, по 06 червня 2025 року включно.

Залишити попередньо визначений розмір застави щодо обвинуваченого ОСОБА_4 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень та обов`язки, які на нього покладаються у випадку застосування такої, що зазначені в ухвалі слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 січня 2025 року.

Заставу в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, внести на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області: , депозитний рахунок №UA0002504, банк ДКСУ м. Київ МФО 820172, та надати документ, що це підтверджує прокурору або суду.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та направити для відома та виконання в Державну установу «Луцький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1