Провадження №11-кп/824/5589/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурорів на вирок Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 27 серпня 2024 року та ухвалу суду від 28 серпня 2024 року про виправлення описки, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, працює приймальником вантажів в ТОВ «Інтайм», раніше не судимого,

якого, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України і призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду І-ї інстанції, 28.07.2019 року близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з невстановленою особою (відомості якого виділені в окреме кримінальне провадження за № 0004108 від 29.08.2019), маючи прямий умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , який зазнав нападу, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, перебуваючи біля Білогородської загальноосвітньої школи № 1 за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Сімї Сосніних, 1, ОСОБА_8 , з метою реалізації спільного умислу, слідкуючи за діями невстановленої особи, який наздогнавши потерпілого наніс йому один удар кулаком правої руки в область грудної клітки, підбіг до потерпілого та наніс йому один удар в область затилку голови скляною пляшкою з-під пива, внаслідок чого останній впав на землю та втратив свідомість.

Після цього, ОСОБА_8 діючи узгоджено з невстановленою особою, користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_9 не чинить опору їх діям, заволоділи майном останнього, зокрема: мобільним телефоном марки «ZTE BLAE A6 LITE», чорного кольору, вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2596 від 29.08.2019 року складає 1636,67 грн., металевим ланцюжком, вкритим золотим напиленням вагою 25,41 г та довжиною 55 см, вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2596 від 29.08.2019 року складає 131,36 грн., металевим кулоном у вигляді хреста з розп`яттям, вкритим золотим напиленням вагою 4,15 г, вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2596 від 29.08.2019 року складає 27,67 грн., а також грошовими коштами в сумі 1800 гривень.

Після скоєного, з викраденим з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 3595,40 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник керівника Київської обласної прокуратури подав скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. Виключити обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття.

Мотивуючи такі вимоги зазначає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, через м`якість. Вказує, що суд не мотивував в достатній мірі мотиви застосування до ОСОБА_8 положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Крім того, прокурор звертає увагу на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме положень ст. 349 КПК України, з огляду на те, що суд першої інстанції поверхнево та не в повному обсязі провів допит обвинуваченого. Також, прокурор вказує, що судовий розгляд здійснено без участі потерпілого, який належним чином не повідомлений про час і дату судового засідання.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду від 28 серпня 2024 року, прокурор просить її скасувати, як таку, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що місцевий суд, змінивши власний вирок в частині виключення підстав, передбачених ст. 104 КК України, для звільнення від відбування покарання з випробуванням, фактично зазначив про неправильне застосування кримінального закону та порушив принци незмінності судового рішення.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Такі вимоги мотивує тим, що призначене ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 69, 75 КК України не відповідає ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченого через м`якість.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку поданих апеляційних скарг, позицію обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти поданих апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст.409 КПК України, підставою для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Положенням ч. 3 ст. 349 КПК визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 349 КПК обов`язково здійснюється допит обвинуваченого. Застосування вказаної норми закону викликано необхідністю з`ясування дійсності визнання обвинуваченим фактичних обставин кримінального провадження, усвідомлення ним сутності цього обвинувачення, з`ясування факту доведеності обставин, визначених у ч. 1 ст. 91 КПК, унаслідок чого відпадає необхідність дослідження доказів у суді першої інстанції.

Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження та ухвалення вироку щодо ОСОБА_8 не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до технічного запису судового засідання від 27 серпня 2024 року, суд, з`ясувавши позицію учасників щодо обсягу та порядку дослідження доказів, ухвалив рішення про їх дослідження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК і перейшов до допиту обвинуваченого.

При цьому, під час допиту обвинуваченого в судовому засіданні 27 серпня 2024 року, суд першої інстанції поверхнево та не в повному обсязі провів допит обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема, обвинуваченим було надано ствердну відповідь на питання прокурора чи визнає обвинувачений свою провину та чи щиро розкаюється останній у скоєному.

В той же час, під час апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження, обвинувачений зазначив, що прямих доказів його причетності до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення не було, проте вину він визнав. Крім того, зазначив, що не погоджується з викладом фактичних обставин кримінального провадження, зокрема щодо твердження у вироку про те, що ОСОБА_8 діяв за попередньою змовою із невстановленою особою.

Як зазначено у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 10 червня 2024 року(справа № 331/2750/23)оскільки суд прийняв рішення обмежитися лише допитом обвинуваченого, особливе значення має якість цього допиту, підтвердження фактичних обставин обвинуваченим, відсутність будь-яких сумнівів, що він визнає всі фактичні обставини, які мають значення для висновку про винуватість особи та правильність кваліфікації його дій. При цьому, будь-яких спрощень, поверховості в допиті, нез`ясування істотних фактичних обставин не допускається.

Таким чином, на переконання колегії суддів, місцевим судом, здійснено допит обвинуваченого з порушенням норм ч.4 ст.349 та ст.351 КПК України.

Окрім цього, апеляційним судом було встановлено, що всупереч вимог ст. 56 КПК України, судом першої інстанції не було належним чином повідомлено потерпілого ОСОБА_9 про дату, час і місце судового розгляду кримінального провадження, чим обмежено останнього у можливості реалізації своїх процесуальних прав.

Зазначені порушення судом першої інстанції норм кримінального процесуального закону є істотними, в розумінні ч.1 ст.412 КПК України, так як перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому оскаржуваний вирок підлягає скасуванню.

Слушними є доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали суду від 28 серпня 2024 року, з огляду на те, що цією ухвалою місцевий суд змінив власний вирок в частині виключення підстав, передбачених ст. 104 КК України, для звільнення від відбування покарання з випробуванням, фактично зазначивши про неправильне застосування кримінального закону, чим порушив принци незмінності судового рішення, що вказує на наявність підстав для скасування цієї ухвали.

Оскільки вирок скасовується у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, тому, відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та призначене покарання, не перевірялися.

При новому розгляді кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи поданих апеляційних скарг, ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

За таких обставин апеляційні скарги слід задовольнити частково, а вирок суду скасувати з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги - задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 серпня 2024 року та ухвалу суду від 28 серпня 2024 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: