Справа № 946/1247/25
Провадження № 1-кс/946/443/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю: скаржника - ОСОБА_3 , слідчого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого відділення №2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про відмову у задоволенні клопотання, -

В С Т А Н О В И В:

20.02.2025 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про відмову у задоволенні клопотання, в якій скаржник просить: скасувати постанову старшого слідчого відділення № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 12.02.2025 про відмову у задоволенні клопотання; зобов`язати старшого слідчого відділення № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНГІ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 10.02.2025 року, що була подано в рамках кримінального провадження № 0000149.

Так, в обґрунтування вимог скарги ОСОБА_3 зазначив, що в провадженні СВ Ізмаїльській РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000149 від 27.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, яке відкрито за його заявою від 16.01.2025 та вказаним злочином завдано шкоди його законним правам та інтересам. На його думку, свідком ОСОБА_5 навмисно надані неправдиві покази слідчому, для того, щоб забезпечити слідству незаконну доказову базу для притягнення його, ОСОБА_3 , до кримінальної відповідальності. 10.02.2025 він звернувся з заявою до СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, в якій просив визнати його потерпілим у вказаному кримінальному проваджені. 19.02.2025 у канцелярії Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області він отримав постанову про відмову у задоволенні клопотання від 12.02.2025. При цьому мотивація відмови описана наступним чином: «Під час проведення досудового розслідування слідчим не було призначено потерпілим жодної особи». Подібна відмова у задоволенні клопотання потерпілого є зневагою до кримінально-процесуального законодавства та особи самого потерпілого, людини, яка очікує на справедливі висновки досудового розслідування. Вважає, що постанова невмотивована, необґрунтована, яка підлягає скасуванню.

У судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити повністю.

Слідчий у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, так як відсутні докази, що заявнику була завдана будь-яка шкода вчиненим кримінальним правопорушенням.

Дослідивши матеріали скарг, матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення скаржника, слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість поданої скарги та наявність підстав для відмови у задоволенні скарги.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Положення статті 2 КПК України визначають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно з п.8 ч.1 ст.40 КПК України слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

В ході розгляду скарги встановлено, що в провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебували матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000149 від 27.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

10.02.2025 ОСОБА_3 звернувся з заявою до СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, в якій просив визнати його потерпілим у вказаному кримінальному проваджені.

Постановою старшого слідчого відділення №2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 12.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 10.02.2025.

В обґрунтування вказаної постанови слідчим зазначено, що під час проведення досудового розслідування слідчим не було признано потерпілим жодної особи. Таке обґрунтування підстав відмови у задоволенні клопотання не є вмотивованим та належним, та не може вважатися виконанням обов`язку, покладеного на слідчого нормами КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 384 КК України, кримінальна відповідальність настає за завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 384 КК України, кримінальна відповідальність настає за ті самі дії, поєднані з обвинуваченням у тяжкому чи особливо тяжкому злочині, або зі штучним створенням доказів обвинувачення чи захисту, а також вчинені з корисливих мотивів.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскаржувана постанова є необґрунтованою та невмотивованою взагалі, вбачається формальний підхід слідчого при прийнятті даної постанови.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого відділення №2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого відділення №2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про відмову у задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження №0000149 від 27.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого відділення №2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання від 12.02.2025р. в рамках кримінального провадження №0000149 від 27.01.2025.

Зобов`язати уповноваженого слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим від 10.02.2025р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 26.02.2025р. о 16:20 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1