Справа № 712/593/25
Провадження 1-кс/712/383/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

у с т а н о в и в :

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві.

У обґрунтування своєї скарги скаржник посилається на те, що 09.01.2025 вона звернулась до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) територіального управління Державного бюро розслідувань з заявою про злочин відносно заступника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 та прокурора ОСОБА_5 , які, зловживаючи своїм посадовим становищем, перевищили свої повноваження, не виконують рішення суду від 05.08.2024, 18.12.2024, а отже, на думку скаржника, вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 396 КК України, приховуючи тяжкий злочин над інвалідами.

Сторони до судового засідання не прибули, про час та місце слухання скарги повідомлені належним чином. Скарга призначена до розгляду з дотриманням вимог ч. 2 ст. 306 КПК України.

За вказаних обставин, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності сторін. Відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги по суті (ч. 3 ст. 306 КПК України).

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до такого.

У судовому засіданні встановлено, що скаржник 09.01.2025 звернулась до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, з заявою про злочин, в якій просила відповідно до ст. 214 КПК України внести відомості до ЄРДР. У заяві ОСОБА_3 зазначено, що заступником Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 та прокурором відділу ОСОБА_6 вчинено злочини, передбачені ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 396 КК України, які, зловживаючи своїм посадовим становищем, перевищуючи свої повноваження, не виконують рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.08.2024, 18.12.2024, забороняють слідчому проводити досудове розслідування, надати для ознайомлення кримінальне провадження № 0000056 відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 374, ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 375, ч. 1 ст. 396 КК України. Заявник зазначає, що по вказівці указаних осіб та за їхньою участю підроблене провадження в одному томі, переховують провадження з 2021 року, указані особи переховують тяжкий злочин, чим нанесли заявнику шкоди.

На даний час відомості до ЄРДР не внесені.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

За змістом ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, дізнавач, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана, з одного боку, забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому є, зокрема, встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Зі змісту заяви ОСОБА_3 вбачається, що в них викладені обставини про ймовірне вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 396, ч. 3 ст. 382 КК України, заступником Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_6 під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000056.

На думку слідчого судді, викладені у повідомленні ОСОБА_3 обставини не є такими, що зумовлюють початок досудового розслідування, який, в свою чергу, розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а як вбачається з самого повідомлення, у ньому не наведено конкретних відомих заявнику відомостей, що можуть свідчити про вчинення заступником Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 та прокурором Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_8 .

При цьому, заявник не наводить у повідомленні будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували зазначене, а його твердження про можливе вчинення заступником Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 та прокурором Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 кримінального правопорушення ґрунтується виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності дій під час виконання посадових обов`язків та власному аналізі і баченні норм законодавства про кримінальну відповідальність та не зазначає відомостей, за якими можна визначити наявність елементів об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 396, ч. 3 ст. 382 КК України.

Крім того, чиним КПК України передбачена можливість оскарження дій, бездіяльності та рішень прокурора на досудовому розслідуванні у порядку ст. 303 КПК України.

Скражниця, якщо не погоджується із дією, бездіяльністю та рішенням заступника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 та прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000056, може оскаржити відповідно до слідчого судді, подавши відповідну скаргу, а не ініціювавши розслідування кримінального провадження за умови відсутності зазначених у заяві усіх складових складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 396 КК України.

Указане, на думку слідчого судді, позбавляє орган досудового розслідування можливості провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана, в тому числі, для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що, в свою чергу, не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

За наведених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, внести відомості про кримінальне правопорушення та розпочати досудове розслідування відсутні, а тому в задоволенні таких вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303- 304, 309, 369 372, 376, 535 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1