Справа № 548/47/18
Провадження №1-кп/548/1/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2025 м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України по кримінальному провадженні № 0000487 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Павшліщина Гребінківського району Полтавськоїобласті, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні непрацездатних осіб не має, не депутата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 286 ч.2, 135 ч.1 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 органом досудового розслідування обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень при слідуючих обставинах.

Так, ОСОБА_4 в рамках інкримінованих епізодів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000487,обвинувачується в тому, що 10.11.2017 о 18 год. 45 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно-справним сідловим тягачем DAF TE96 NCE д.н.з. НОМЕР_1 з напівпичепом BODEX KIS 3WA д.н.з. НОМЕР_2 , та рухаючись на 240 км. +150 м. автодороги «Київ-Харків-Довжанський» в Хорольському районі, Полтавської області, при цьому грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди за наступних обставин.

Так, у вказаний час водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п.10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, а саме під час виконання маневру розвороту ліворуч не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність, не переконався в безпеці виконання свого маневру, не надав перевагу автомобілю Тойота Камрі д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по головній дорозі з боку м.Харкова в напрямку м. Києва, в результаті чого допустив зіткнення з вище вказаним автомобілем.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Тойота Камрі д.н.з. НОМЕР_3 гр. ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи №103 від 13 грудня 2017 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани нижньої повіки правого, садна голови, обличчя, правої кисті та правого колінного суглобу: поперечний розрив грудної частини аорти; внутрішня крововтрата; полосаті крововиливи під ендокард; крововиливи в навколоаортальну клітковину; перелом ребра справа та зліва; поодинокі, плямисті, субарахноїдальні крововиливи по всій поверхні обох півкуль головного мозку. Дані ушкодження, в своїй сукупності та відносо живої людини, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх отримання і які, безпосередньо викликали смерть. Смерть гр. ОСОБА_6 наступила від внутрішньої крововтрати, внаслідок розриву грудної частини аорти, яка являлась результатом тупої травми грудної клітки.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Тойота Камрі д.н.з. НОМЕР_3 гр. ОСОБА_7 згідна висновку судово-медичної експертизи №04 від 04 січня 2017 року отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки в нижній третині зі зміщенням відламків ,закритих надголовочних переломів 3,4,5 п`ясних кісток правої кисті зі зміщенням відламків, утворилася від дії тупого предмету, при ударі об такі, можливо під час ДТП, в указаний у постанові строк і за критерієм тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

У діях водія ОСОБА_4 вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України.

Невідповідності з вимогами п.п.10.1. 16.13 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням обставин даної.

ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України. Для цього в нього не було будь-яких перешкод, які б не дозволили йому виконати вимоги вказаних Правил.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 та тілесні ушкодження середньої тяжкості потерпілої ОСОБА_7 .

Крім цього, ОСОБА_4 в рамках інкримінованих епізодів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000487,обвинувачується в тому, що 10.11.2017, близько 18 год. 45 год., безпосередньо після вчинення дорожньо-транспортної пригоди усвідомлюючи, що він скоїв ДТП, тим самим поставивши потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які отримали тілесні ушкодження, в небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадянського обов`язку, що поклав на нього закон і загальновизнані норми моралі: не переконався, чи потребують потерпілі допомоги, не викликав карету швидкої допомоги, не відвіз потерпілих до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив їх у небезпеці, - тим самим порушивши і вимоги п.п. г, ґ, п.2.10 Правил дорожнього руху України, де вказано, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний :

-г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і направити потерпілих до лікувального закладу;

- ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені у пунктах «г» пункту 2.10. Правил дорожнього руху України, відвести потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, а саме завідомому залишенні без допомоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які перебували в небезпечному для життя стані, коли він сам поставив потерпілих в небезпечний для життя стан.

В ході судового розгляду 25.03.2025 року захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 подано до суду клопотання про закриття кримінального провадження № 0000487 в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 КК Українив зв`язку з закінченням строків давності відповідно до ст. 49 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що закінчилися строки притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 135 КК України, від слідства та суду ОСОБА_4 не переховувався.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просив суд клопотання задоволити, закрити кримінальне провадження та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 КК Українив зв`язку з закінченням строків давності з дня вчинення ним кримінального правопорушення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив суд задовольнити клопотання свого захисника про звільнення його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження в зв`язку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності та показав суду, що вини не визнає у жодному із інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання захисника та вважав, що є всі підстави для закриття кримінального провадження № 0000487 в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України.

В судове засідання представник а потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8

не з`явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про місце, дату та час розгляду справи. В заяві від 09.01.2025 року про відкладення судового засідання 10.01.2025 року заперечувала проти задоволення заявленого в минулому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України.

Вивчивши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_5 , заслухавши щодо заявленого клопотання доводи сторін, вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що дане клопотання підлягає до задоволення з таких підстав.

За змістом ст. 49 КК України матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:

- закінчення встановлених ч.1 ст. 49 КК України строків;

- відсутність обставин, що порушують їх перебіг-частини 2-4 ст.49 КК України.

Процесуально-правовими підставами є:

- притягнення особи як обвинуваченого;

- згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК України).

Підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України визнається закінчення певних строків давності з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за КПК України 1960 року), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції.

Частиною ч. 1 ст. 286 КПК України визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно наявного в розпорядженні суду обвинувального акту, з моменту останнього правопорушення, що полягало у завідомому залишенні ОСОБА_10 без допомоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які перебували в небезпечному для життя стані, коли він сам поставив потерпілих в небезпечний для життя стан (ч. 1 ст. 135 КК України), скоєного 10.11.2017 року, - минуло понад п?ять років.

Відповідно до статті 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК, здійснюються виключно судом.

Статтею 49 КК України встановлено зокрема, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло:

три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

Відповідно до частини чотири статті 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

Нетяжким злочином є, передбачене КК України діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років (частини четверта статті 12 КК України)

Санкція частини 1 статті 135 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до двох років або позбавлення волі на той самий строк.

Санкція ч. 2 статті 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а тому невизнання цими особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та не може бути правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.

Постановою Верховного Суду по справі № 409/1465/16-к від 28.09.2021 року встановлено, що розгляд клопотань про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК) є обов`язком суду, який має відбутися невідкладно. За наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 49 КК та за відсутності обставин, визначених, зокрема, у частинах 25 цієї статті, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності і закрити кримінальне провадження щодо неї.

Постановою Верховного Суду по справі № 455/229/17 від 11.11.2020 року встановлено, що звільнення від кримінальної відповідальності особи у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК) застосовується, незважаючи на невизнання нею своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення. Невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення /Постанова по справі № 552/5595/18 від 29.07.2021 року.

Листом Верховного Суду від 01.02.2014 року щодо аналізу судової практики застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності встановлено, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності судам слід вимагати від слідчого та прокурора в матеріалах кримінального провадження (кримінальних справ) доказів про те, що особа, стосовно якої вирішується зазначене питання, не вчинила протягом цих строків нового злочину певної тяжкості.

Згідно довідки №111-31012225/53714 ОСОБА_4 є таким, що злочини вчинив вперше.

Частиною4 ст. 286 КПК України передбачено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним закрити кримінальне провадження № 0000487 в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на підставі п. 2 ч.1 ст.49 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 44, 49 КК України, ст.ст.284-286 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0000487 в частині його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Закрити кримінальне провадження №0000487, в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на підставі п. 2 ч.1 ст.49 КК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного судучерез Хорольський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з дня її проголошення, або з дня отримання копії ухвали, в разі якщо особа, яка подає апеляційну скаргу, не була присутня під час проголошення ухвали суду.

Головуючий: ОСОБА_1