Дата документу 09.04.2025
Справа № 334/2649/25
Провадження № 1-кс/334/974/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000347 від 18 лютого 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000347 від 18 лютого 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 368 КК України.

Клопотання слідчого обґрунтоване тим, що у невстановлений органом досудового слідства час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на невстановленого в ході досудового розслідування медичних працівників, які входить до складу лікарської консультативної комісії Приморської амбулаторної загальної практики сімейної медицини Комунального некомерційного підприємства «Василівський Центр первинної медико-санітарної допомоги» Василівської районної ради Запорізької області (далі - Приморської АЗПСМ КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО). При цьому, з метою реалізації свого злочинного умислу, на початку 2025 року (більш точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 залучив до незаконної діяльності невстановлену особу, якій запропонував за грошову винагороду підшукувати осіб, які бажають без наявних для цього підстав отримати висновок ЛКК про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі для близьких родичів, які не мають законних на те підстав, з метою подальшого отримання відстрочки від проходження військової служби з правом виїзду за кордон, тим самим вступив з невстановленими особами у попередню змову. З метою реалізації спільного злочинного наміру, невстановлена в ході досудового розслідування особа у соціальній мережі «Instagram» пропонувала послуги з оформлення чоловікам призивного віку відстрочки від проходження військової служби під час мобілізації з можливістю перетину державного кордону України, за надання грошової винагороди. У лютому 2025 року свідок ОСОБА_6 у соціальній мережі «Instagram» познайомився з невстановленою особою, яка діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , висловила свідкові вимогу про передачу грошової винагороди у сумі 6500 доларів США за здійснення впливу на медичних працівників одного із закладів міста Запоріжжя для отримання медичних документів на близьких родичів, які надають право отримати відстрочку від проходження військової служби з правом виїзду за кордон. При цьому, вимагаючи неправомірну вигоду, невстановлена особа, повідомила що без передачі грошових коштів та здійснення з його боку впливу на службових осіб медичного закладу, свідок ОСОБА_6 не зможе оформити медичні документи для своєї матері з метою подальшого отримати відстрочки від проходження військової служби з правом виїзду за кордон. У зв`язку з цим свідок вимушено погодився на пропозицію невстановленої особи.

Далі, 07.03.2025 приблизно о 10-05 годин невстановлена особа, реалізуючи спільний злочинний намір, направлений на отримання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, висловила вимогу ОСОБА_6 про необхідність передання першої частини неправомірної вигоди в сумі 3000 доларів США шляхом здійснення переказу на гаманець віртуального активу «Binance». 14.03.2025 ОСОБА_6 через гаманець віртуального активу перерахував віртуальний актив (цифрову валюту) в розмірі рівнозначному 3000 (три тисячі) доларів США, що еквівалентно 124 500 грн, на інший гаманець віртуального активу «Binance», що був наданий невстановленою особою, тим самим передав першу частину неправомірної вигоди. Далі, під час спілкування 16.03.2025 та 31.03.2025 ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, реалізуючи спільний з невстановленою особою злочинний намір, з метою одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 за здійснення впливу на осіб, уповноважених на виконання функцій держави, з числа медичних працівників Приморської АЗПСМ КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО за надання ними висновку ЛКК про наявність у матері останнього - ОСОБА_6 порушення функцій організму, через які вона не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, що давало ОСОБА_6 право на відстрочку від проходження військової служби з правом виїзду за кордон, висловив вимогу останньому про передачу йому другої частини неправомірної вигоди у розмірі 3500 доларів США, запевнивши останнього, що лише у випадку передачі грошових коштів буде отримано вищевказаний висновок ЛКК.

04.04.2025 приблизно о 10 годині 10 хвилин, перебуваючи майданчику біля будинку №35, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, бул. Шевченко, у салоні автомобілю Volkswagen Tiguan, р.н. « НОМЕР_1 », ОСОБА_5 , реалізуючи спільний злочинний намір на одержання неправомірної вигоди для себе, для здійснення подальшого впливу на осіб, уповноважених на виконання функцій держави, з числа медичних працівників Приморської АЗПСМ КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО, отримав від свідка ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 3500 доларів США, що у гривневому еквіваленті за актуальним курсом Національного банку України (НБУ) становить 144 690 гривень, у якості другої частини неправомірної вигоди за надання ними висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі на ім`я ОСОБА_6 , з метою подальшого отримання свідком відстрочки від проходження військової служби з правом виїзду за кордон.

04 квітня 2025 року о 10:33 годині в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особу, яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

04 квітня 2025 року повідомлено про підозру ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Згідно до витягу з Територіального сервісного центру № 2342 встановлено, що підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності належить транспортний засіб «Volkswagen Tiguan», р.н. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 , у кузові білого кольору.

Враховуючи те, що санкцією ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачена конфіскація майна, з метою подальшого забезпечення судового рішення у частині можливої конфіскації майна, запобігання можливості його приховування, зникнення та відчужування, на даний час орган досудового розслідування вважає, що виникла необхідність у накладенні арешту із забороною відчуження на транспортний засіб «Volkswagen Tiguan», р.н. « НОМЕР_1 », який перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 .

Слідчий просить накласти арешт на транспортний засіб «Volkswagen Tiguan», р.н. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 , у кузові білого кольору, який на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження та розпорядженням цього майна, з метою забезпечення конфіскації як виду покарання, яке передбачене санкцією ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Клопотання слідчого оформлено відповідно до ст. 171 КПК України та погоджено процесуальним прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_8 .

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду клопотання була повідомлена, що підтверджується довідкою про доставку смс- повідомлення.

Дослідивши доводи щодо підстав накладення арешту на майно, копії матеріалів кримінального провадження, надані в обґрунтування доводів клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Під час судового розгляду встановлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в провадженні Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000347 від 18.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 368 КК України, відповідно до якого 18.02.2024 року до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення від УСБУ в Запорізькій області щодо протиправної діяльності осіб, які діють на території м. Запоріжжя. Так, невстановлені службові особи закладів охорони здоров`я та органів місцевого самоврядування м. Запоріжжя, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, які не являються працівниками медичних установ та не є службовими особами, і виконують роль пособників, вимагають неправомірну вигоду від громадян за прийняття рішень, що входять до їй компетенції. (ЖЕО 4963). В Ході реалізації по кримінальному провадженню №0000347 за ч.3 ст. 368 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вимагав та отримав неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 3500 доларів США, за вплив на прийняття рішень особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. (ЄО 9659)

Згідно Протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.04.2025 року, 04.04.2025 року в період часу з 10 год. 40 хв. по 14 год. 16 хв. за адресою м. Запоріжжя, бульвар Шевченка, біля буд.72 (зі сторони Набережної) складено протоколом про затримання ОСОБА_5 , (час фактичного затримання: 04.04.2025 о 10:33), у присутності захисника ОСОБА_10 , затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у порядку ст. 208 КПК України.

04.04.2025 року, в ході розслідування кримінального провадження №0000347 від 18 лютого 2025 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме: у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Як визначено у ч. 1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як визначено у ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , підозрюваному ОСОБА_5 на праві приватної власності належить транспортний засіб «Volkswagen Tiguan», р.н. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 , у кузові білого кольору.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Зважаючи на те, що санкція інкримінованої підозрюваному ОСОБА_5 ч. 2 ст. 28 ч.3 ст. 369-2 КК України передбачають додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, і незастосування накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, зокрема, таких як його відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, що унеможливить виконання можливого вироку в частині можливої конфіскації майна, а також беручи до уваги розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, доведеність необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 107, 170, 172, 173, 174, 309, 372, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000347 від 18 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 368 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності, а саме на транспортний засіб «Volkswagen Tiguan», р.н. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 , у кузові білого кольору, шляхом заборони відчуження та розпорядження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1