справа № 619/1842/25
провадження № 1-кс/619/329/25
УХВАЛА

іменем України

05 квітня 2025 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1 ,
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваногоОСОБА_4 ,
захисникаОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000254 від 12.03.2025 стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шаповалівка Дергачівського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий: 15.05.2018 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, 13.02.2020 звільненого по відбуттю строку покарання; 14.07.2020 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту, 18.09.2020 звільненого по відбуттю строку покарання; 23.06.2021 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах строку досудового розслідування, тобто до 02.06.2025.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, останній раз 23.06.2021 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив умисний злочин проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на незаконне поводження з вибуховими пристроями, без наданого законом дозволу, передбаченого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових речовин», затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України №622 від 21.08.1998, положень про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, а саме на придбання, зберігання та збут, в невстановлений в ході досудового розслідування час та в невстановленому в ході досудового розслідування місці, знайшов тим самим придбав корпус ручної осколкової гранати Ф-1; корпус ручної осколкової гранати РГН; підривач УДЗ до ручних гранат РГО, РГН; два 30-мм постріли з осколково-фугасно-запальними (ОФЗ) снарядами; боєприпаси, калібру 7,62х39 АК в кількості 26 одиниць, які у подальшому переніс та зберігав на території свого домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою їх подальшого збуту до 25.03.2025.

25.03.2025 в період часу з 12 год. 10 хв. до 12 год. 30 хв. ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне поводження зі зброєю без передбаченого законом дозволу, зокрема, на незаконне зберігання та збут, діючи з корисливих мотивів, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки збув ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , корпус ручної осколкової гранати Ф-1; корпус ручної осколкової гранати РГН; підривач УДЗ до ручних гранат РГО, РГН; два 30-мм постріли з осколково-фугасно-запальними (ОФЗ) снарядами; боєприпаси, калібру 7,62х39 АК в кількості 26 одиниць, за наступних обставин.

Так, 25.03.2025 в період часу з 12 год. 10 хв. до 12 год. 30 хв. ОСОБА_4 за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 зустрівся з останнім поблизу під`їзду житлового будинку за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_7 чекати його у машині та через декілька хвилин ОСОБА_4 передав ОСОБА_7 полімерний пакет чорного кольору, в якому знаходились корпус ручної осколкової гранати Ф-1; корпус ручної осколкової гранати РГН; підривач УДЗ до ручних гранат РГО, РГН; два 30-мм постріли з осколково-фугасно-запальними (ОФЗ) снарядами; боєприпаси, калібру 7,62х39 АК в кількості 26 одиниць.

В свою чергу, ОСОБА_7 , в якості оплати за отримані бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої, передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2 500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень, якими останній розпорядився на власний розсуд.

25.03.2025 у період часу з 12 год. 38 хв. до 13 год. 05 хв. поблизу буд. АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції два предмети зовні схожих на артилерійські постріли ОФЗТ 30 мм з маркуваннями: 1. «156-84 А-670 М.ЫЦ підривач: 84 ЕЕ; задня поверхня 12-85»; 2. «156-84 А-670 М.ЫЦ підривач: 84 РК; задня 12-85», які відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи від 28.03.2025 є двома 30-мм пострілами з осколково-фугасно-запальними снарядами та відносяться до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення, військового призначення; предмет зовні схожий на підривач до ручних осколкових гранат типу УДЗ з маркуванням: «УДЗС 55-89», який відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи від 28.03.2025 є підривачем УДЗ до ручних гранат РГО, РГН та відноситься до категорії вибухових пристроїв, до категорії бойових припасів не відноситься; предмет зовні схожий на корпус ручної осколкової гранати типу «РГН» з маркуванням на задній частині «РГН254-2-07», який відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи від 28.03.2025 є корпусом ручної осколкової гранати РГН, промислового способу виготовлення, який в окремому стані (без засобу підриву) до категорії вибухових пристроїв, бойових припасів не відноситься та є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини; предмет зовні схожий на корпус ручної осколкової гранати типу «Ф-1» з маркуванням «20», який відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи від 28.03.2025 є корпусом ручної осколкової гранати Ф-1, промислового способу виготовлення, який в окремому стані (без засобу підриву) до категорії вибухових пристроїв, бойових припасів не відноситься та є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини; предмети зовні схожі на набої, невідомого калібру в загальній кількості 26 одиниць, які відповідно до висновку судово-балістичної експертизи від 31.03.2025 є боєприпасами, проміжними патронами, калібру 7,62х39 АК, призначені для стрільби зі зброї системи Калашникова, а також з іншої нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети).

Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, реалізуючи свій корисливий умисел, спрямований на незаконний збут предметів зовні схожих на бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої, діючи повторно запропонував ОСОБА_7 придбати у нього два предмети зовні схожих на корпуси ручних гранат з підривачами; два предмети зовні схожих на корпуси ручних гранат без підривачів; згорток перемотаний клейкою стрічкою синього кольору в середині якого знаходяться предмети зовні схожі на набої у невідомій кількості.

Діючи під контролем правоохоронних органів, ОСОБА_7 з метою викриття протиправної діяльності ОСОБА_4 у ході проведення оперативної закупки, 03.04.2025 у період часу з 15 год. 52 хв. до 16 год. 24 хв. з метою придбання предметів зовні схожих на бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої у ОСОБА_4 , прибув до вказаного останнім місця, а саме до будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Знаходячись за вищевказаною адресою, біля під`їзду ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_7 , після чого, останній передав ОСОБА_7 полімерний пакет чорного кольору, в якому знаходились два предмети зовні схожих на корпуси ручних гранат з підривачами; два предмети зовні схожих на корпуси ручних гранат без підривачів; згорток перемотаний клейкою стрічкою синього кольору в середині якого знаходяться предмети зовні схожі на набої у невідомій кількості.

За придбання зазначених предметів ОСОБА_7 передав у руки ОСОБА_4 заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у сумі 5 000 грн., після чого добровільно видав придбані предмети співробітникам правоохоронних органів.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 продовжив свою злочинну діяльність, спрямовану на збут бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, у зв`язку з чим 03.04.2025 затриманий працівниками поліції в порядку ст.208 КПК України.

03.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, зберіганні та збуті бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Метою і підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою згідно з пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, слідчий суддя доходить до наступного.

Так, в провадженні СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за №0000254 від 12.03.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Частина третя ст. 176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З аналізу зазначених вище норм законодавства можна підсумувати, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчому судді необхідно перевірити: (1) чи набула особа статусу підозрюваної; (2) чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні такою особою кримінального правопорушення; (3) чи наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України; (4) чи наявні інші обставини, які враховуються при застосуванні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України; (5) чи наявні відомості на переконання того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам кримінального провадження; (6) який розмір застави необхідно визначити як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід та які обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідно покласти на підозрюваного, у випадку внесення застави.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваного має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Частиною 1 статті 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: (1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; (2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; (3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч.1 ст.278 КПК України).

Як встановлено слідчим суддею, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, складено і підписано 03 квітня 2025 року та вручено останньому того ж дня 03 квітня 2025 року.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останнього до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів:

- Допитом свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.03.2025;

- Допитом свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13.03.2025;

- Протоколом огляду від 25.03.2025;

- Протокол огляду грошових купюр від 25.03.2025;

- Протоколом огляду покупця від 25.03.2025;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.03.2025;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 25.03.2025;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від 25.03.2025;

- Протоколом огляду місця події від 27.03.2025;

- Актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 27.03.2025;

- Довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 27.03.2025;

- Довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 27.03.2025;

- Довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 27.03.2025;

- Висновком експерта судово вибухово-технічної експертизи №КСЕ-19/121-25/7738 від 28.03.2025;

- Висновком експерта судово вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/121-25/7736-ВТХ від 28.03.2025;

- Висновком експерта судово вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/121-25/7737-ВТХ від 28.03.2025;

- Висновком експерта судової експертизи зброї №СЕ-19/121-25/7672-БЛ від 31.03.2025.

Враховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК, а саме: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; - вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність в ОСОБА_4 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти громадської безпеки, за який законом передбачено максимальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, що свідчить про реальні спроби уникнення кримінальної відповідальності шляхом переховування від правоохоронних органів та суду.

Враховуючи встановлені обставини у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження дають слідчому судді підстави дійти висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані підчас допиту свідка у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Покази свідків у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_4 , як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю, в тому числі і дистанційно, через інших осіб, впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_4 не має постійних законних джерел доходу, постійного місця роботи та проживання, раніше неодноразово притягувався до кримінальною відповідальності, що дає підстави вважити, що він схильний до вчинення інших кримінальних правопорушень, що дає підстави вважати, що перебуваючи на свободі може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у разі визнання винуватим у вчиненні якого йому може загрожувати покарання, у тому числі, у виді позбавлення волі. При цьому, таке покарання може бути призначено без можливості застосування пільгових інститутів кримінального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у зв`язку з наявністю встановлених у судовому засіданні ризиків слідчий суддя переконаний, що застосування більш м`яких запобіжних заходів таких, як особисте зобов`язання, особиста порука або ж домашній арешт не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків з урахуванням обставин інкримінованих злочинів, а також даних про особу підозрюваного.

Вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує інтенсивність встановлених ризиків, обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторони обвинувачення може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк тримання під вартою в межах досудового розслідування.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, відповідно до положень п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, визначає ОСОБА_4 заставу у розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. При визначенні розміру застави, слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та вважає визначений розмір застави достатнім для гарантування виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та таким, що не є завідомо непомірним для останнього.

Визначення розміру застави у даному випадку з урахуванням всіх вищезазначених обставин та тяжкості інкримінованого злочину забезпечує дотримання судом прав особи, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім інкримінованого злочину, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ним дій, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання слідчого та застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Слід також зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шаповалівка Дергачівського району Харківської області, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, тобто до 01 червня 2025 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 03.04.2025 року з 16 год 40 хв.

Строк дії ухвали (в частині тримання під вартою) 01 червня 2025 року (включно).

Визначити ОСОБА_4 суму застави у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок : ТУ ДСА України в Харківській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26281249; Банк отримувача Державна казначейська служба України (м. Київ), код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок: UA 0006674 (призначення платежу - застава), протягом дії ухвали.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатися із території Харківської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи/служби;

- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, окрім як з дозволу та в порядку визначеному слідчим, прокурором або судом;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 01 червня 2025 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Дергачівський районний суд Харківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження та керівнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Зобов`язати слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваного про його тримання під вартою.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу негайно вручити під розпис ОСОБА_4 , захиснику ОСОБА_5 , прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляції до суду апеляційної інстанції, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1