Справа № 522/6389/25
Провадження № 1-кс/522/2381/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 , по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195 від 21.03.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Васильків Обухівського району Київської області, громадянки України, українки, офіційно не працевлаштованої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої в силу ч. 1 ст. 89 КК України, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 1 «Міжнародної конвенції про запобігання обороту порнографічних видань та торгівлі ними» від 12.09.1923, яка встановлює, що покаранню підлягає виготовлення або зберігання творів, малюнків, гравюр, картин, друкованих видань, зображень, афіш, емблем, фотографій, кінематографічних фільмів або інших порнографічних предметів, з метою їх продажу чи розповсюдження, або ж громадського їх виставлення. Крім того п. «а» ч. 1 ст. 7 «Європейської конвенції про транскордонне телебачення» від 05.05.1989, визначає обов`язки телемовника, який встановлює, що усі елементи програмних послуг у тому, що стосується їхнього представлення та змісту, повинні поважати гідність людини та основні права інших людей. Зокрема вони не повинні бути непристойними і, особливо, містити порнографію.

Незважаючи на вимоги вищевказаних нормативних актів, ОСОБА_4 починаючи з листопада 2024 року, будучи обізнана про те, що збут та зберігання порнографічної продукції в Україні заборонено, маючи корисливий мотив на вчинення протиправних дій, пов`язаних зі збутом зображень, кіно- та відеопродукції порнографічного характеру, порушуючи суспільну мораль, тобто систему етичних норм, правил поведінки, що склались у суспільстві на основі духовних і культурних цінностей, всупереч Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003, згідно якого порнографія - це вульгарно-натуралістична, цинічна, непристойна фіксація статевих актів, самоцільна, спеціальна демонстрація геніталій, антиетичних сцен статевого характеру, сексуальних збочень, зарисовок з натури, які не відповідають моральним критеріям, ображають честь і гідність людини; всупереч статті 1 Міжнародної конвенції про запобігання обороту порнографічних видань та торгівлі ними, укладеної в Женеві 12.09.1923, спонукаючи негідні інстинкти, діючи умисно, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій створла Телеграм канал, доступ до якого надавала після оплати грошових коштів у розмірі 1000 гривень. Далі, ОСОБА_8 почала створювати фото - та відеопродукції порнографічного характеру, які виготовляла особисто, шляхом фото - та відеозйомки своїх статевих органів, що у вульгарно-натуралістичній, цинічній та непристойній формі фіксувало свої оголені статеві органи у наближеному ракурсі та зберігала на своєму планшеті марки «iPad Pro».

Так, 19.03.2025 (точний час досудовим розслідуванням не встановлений) ОСОБА_8 , перебуваючи за своїм місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи планшет марки «iPad Pro», IMEI: НОМЕР_1 , з сім-карткою мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» № НОМЕР_2 підключений до мережі Інтернет, за допомогою встановленого мобільного додатку «Telegram» збула користувачу вказаного додатку, який належить та використовує ОСОБА_9 два відео файли порнографічного характеру виготовлені нею за власною участю при невстановлених під час досудового розслідування обставинах, місці та часу, за грошові кошти в сумі 1000 гривень, які ОСОБА_9 перерахував ОСОБА_8 на належну її банківську картку № НОМЕР_3 відкриту в ПАТ «Укргазбанк» за отриманий вищевказаний порнографічний матеріал.

03.04.2025, ОСОБА_8 затримана в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України.

04.04.2025 ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України, а саме - виготовлення, зберігання, збут і розповсюдження порнографічних матеріалів, вчинене повторно.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі до 7 років, знаходячись на свободі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, продовжити свою злочинну діяльність, знаходячись на свободі може незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого в п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрювана усвідомлюючи покарання за вчинення злочинів такого характеру, в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 ставиться запобігання подальших спроб приховуватись від органів досудового розслідування і суду, підозрювана розуміючи, що їй може бути призначене реальне покарання до позбавлення волі буде мати намір уникнути покарання. Інші, менш суворі запобіжні заходи, на думку слідчого, не забезпечать виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом і її належної поведінки.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу.

Підозрювана та її захисник під час розгляду клопотання заперечували проти його задоволення та просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрювану, її захисника, а також заслухавши прокурора, приходжу до висновку, що у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити, та необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з наступних підстав.

У клопотанні слідчого не міститься обґрунтування ризиків, які виправдовують застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий ґрунтує свої доводи лише на припущеннях.

Слідчим також не доведено існування ризиків у разі обрання підозрюваній більш м`яких запобіжних заходів, всі доводи ґрунтуються на припущеннях, до уваги береться лише тяжкість злочину у скоєнні якого лише підозрюється ОСОБА_8 . Слідчим не досліджено обставини, які мають значення для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 9 Інформаційного листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» від 04.04.2013 р. виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК України. Тому в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

Відповідно до п. 10 Інформаційного листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», у кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до п. 18 Інформаційного листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).

Згідно ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Одна лише тяжкість кримінального правопорушення не може являтися підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою.

За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах, передбачених ст. 181 КПК України, зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження уявляється доцільним покладення на підозрювану ОСОБА_8 обов`язків, передбачених у ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 84-89, 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 195, 196, 197, 205 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки, а саме:

?прибувати за викликом до слідчого, процесуального керівника, в проваджені якого знаходиться кримінальне провадження;

?у період з 22.00 год. до 06.00 год. не залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

?повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;

?здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту фактичного затримання, а саме 03 квітня 2025 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 02 червня 2025 року.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

04.04.2025