Справа № 740/4606/24
Провадження № 1-кп/740/415/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судово го засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

- прокурор ОСОБА_3 ,

- обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. П`ятихатки Дніпропетровської області, є громадянином України, має професійно-технічну освіту, офіційно не працює, зі слів підробляє на будівництві у м. Києві, неодружений, має на утриманні малолітню дитину (11 місяців, 2024 року народження), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

установив:

У Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області перебуває на розгляді вищевказане кримінальне провадження; судовий розгляд призначено на 24 грудня 2024 року 11-50 год.

У судовому засіданні суд поставив на обговорення питання щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти закриття вказаного кримінального провадження стосовно нього з цих підстав.

Прокурор вважав на можливе закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Також прокурор просив вирішити питання щодо речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України та стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експертів.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд кримінального провадження проводити без неї, щодо міри покарання - покладалася на розсуд суду, просила вирішити долю речових доказів.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали, суд дійшов таких висновків.

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000510 від 05 липня 2024 року ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за таких обставин.

03.07.2024 близько 23 год. 40 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву та з метою збагачення, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який неодноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.05.2024 № 3684-IX з 05 год. 30 хв. 14 травня 2024 року строком на 90 діб, шляхом вільного доступу, таємно викрав з приміщення кімнати телевізор марки Bravis 32 моделі LED-32D1, без комплектації передбаченої виробником, вартістю 2524,76 грн, що належить ОСОБА_5 . Отримавши можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, ОСОБА_4 зник із місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 2524,76 грн.

Указані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточно рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, відповідно до якого ч. 2 ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» викладена в наступній редакції: «Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 неоподатковуваних мінімумів.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Закону № 3886-IX кримінальна відповідальність за, зокрема, ст. 185 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Як наслідок, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК України.

Пунктом 5 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно з пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 3028 грн.

Отже, згідно з новою редакцією ст. 51 КУпАП, відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становить 757 грн. Відповідальність за ч. 2 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення складає від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить від 757 грн до 3028 грн.

Таким чином, починаючи з 09 серпня 2024 року, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) є кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення складає більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 грн, тобто більше 3028 грн.

Закон № 3886?IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі.

Під час з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набранням чинності Закону № 3886?IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) не є кримінально-караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Положеннями п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом установлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ст. 284 КПК України, у порядку п. 1-2 ч. 2 цього ж положення Кодексу.

Відповідно до абз. 5 ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

За статтею 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану, на суму 2524,76 грн, що мало місце 03.07.2024, тому з урахуванням вищевказаних норм законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_4 не є кримінально караним діянням.

За таких обставин, ураховуючи імперативність вимог ч. 4 ст. 479-2 КПК України та думку обвинуваченого ОСОБА_4 , який погодився із закриттям кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, відсутність заперечень сторони обвинувачення стосовно закриття кримінального провадження з цих підстав, кримінальне провадження № 0000510 від 05 липня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

Згідно із ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 закривається на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Тому закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 з нереабілітуючих підстав не звільняє його від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз.

Наведене узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 вересня 2021 року (справа № 342/1560/20, провадження № 51-2331км21), 01 лютого 2024 року (справа № 930/497/23, провадження № 51-4798км23), відповідно до яких закриття кримінального провадження стосовно особи з нереабілітуючих підстав і застосування до неї м`якшої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз.

За таких обставин, на підставі ст. 122, 124 КПК України слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 5300,96 грн.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 2, 10, 100, 122, 124, 284, 331, 369 372, 479-2 КПК України, -

ухвалив:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000510 від 05 липня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази:

-клаптик волосся чорного кольору; футболку, яка містить на собі сліди від трави зеленого кольору та червоно-бурого кольору, що ззовні схожі на кров; таблицю зі слідами рук, дактилокартку та первинні упакування до них, що запаковані до спецпакета № 2592180, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області, знищити;

-телевізор марки Bravis моделі Led-32D1 розмір діагоналі 32 дюйми, який скріплено стяжкою з пломбою № В435631, що зберігається в камері зберігання речових доказів Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області, повернути власнику ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 5300 (п`ять тисяч триста) гривень 96 копійок.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1