ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 643/812 /25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/191 /25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_6 та захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23.01.2025 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Високий Харківського району Харківської області, громадянки України, не заміжньої, з вищою освітою, за спеціальністю правознавство, адміністративний менеджмент, бухгалтерський облік та аудит, обіймає посаду заступника начальника управління - начальника відділу позапланових перевірок Управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Харківській області, категорія «Б» посад державної служби, раніше не судима, зареєстрована та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 .

До ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного мешкання, в межах строку досудового розслідування, на строк 2 місяці, тобто до 23.03.2025, включно, з покладенням додаткових обов`язків, у вигляді:

-заборони цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

-заборони залишати межі м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-заборони спілкуватись зі свідками, іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду;

-прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи органу досудового розслідування;

-повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді прокурор та захисник підозрюваної подали апеляційні скарги.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі та доповнених доводах до неї, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання підозрюваній запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, з визначенням застави у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на недостатність обраного слідчим суддею запобіжного заходу для запобігання встановленим під час досудового розслідування ризикам та забезпечення належного виконання підозрюваною своїх обов`язків, а також враховуючи суспільний резонанс, оскільки підозрюваною вчинено тяжкий корупційний злочин в умовах воєнного стану, як службовою особою, яка займає відповідальне становище, а саме керівної посади у правоохоронному органів, що відносить до категорії «Б» державної служби. .

Вважає, що органом досудового розслідування доведені вказані в клопотанні ризики, передбачені п.п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України та можливість підозрюваною переховуватись від органів досудового розслідування, з огляду на усвідомлення нею можливого отримання покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, а також можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки вона має доступ до відповідних даних баз ДПС, зокрема і ФОП ОСОБА_9 , від чоловіка якої вона отримала неправомірну вигоду, що, на думку прокурора, свідчить про те, що вона може змінити зміст документів, з метою уникнути кримінальної відповідальності або знищити їх.

Також прокурор вважає доведеним ризик незаконного впливу з боку підозрюваної на заявника, свідків, зокрема, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , так як вона може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх підлеглих, здійснити на них вплив, погрожувати їм проведенням додаткових перевірок та донарахуванням значних сум податків, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони дали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді, з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

Крім того, як вказує прокурор, підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може умисно симулювати загострення у неї хвороби, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування. В той же час підозрювана, перебуваючи на волі, не буде позбавлена можливості з використанням мобільних телефонів попередити інших осіб, в тому числі працівників Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці або передавати їм будь яку інформацію, що може нашкодити даному досудовому розслідуванню.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу підозрюваної та займану нею посаду, суспільний резонанс, прокурор вважає, в даному випадку встановленим ризикам зможе запобігти тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник підозрюваної, - адвокат ОСОБА_11 в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та скасувати обраний ухвалою стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат посилається на необґрунтованість підозри та відсутність наведених стороною обвинувачення ризиків. Щодо необґрунтованості підозри зазначив, що підозра ОСОБА_7 не доводиться жодними доказами, долученими до клопотання, а ґрунтується лише на показах свідка ОСОБА_10 і свідчить про явний штучний характер його спотворення. Крім того, обраний підозрюваній запобіжний захід фактично позбавляє її можливості здійснювати забезпечення осіб, які перебувають на її утриманні, а також проходити необхідне їй лікування, що зумовлено незадовільним станом її здоров`я.

Вважає, що слідчим суддею було помилково встановлено наявність зазначених ризиків, з огляду на існуючий незадовільний стан здоров`я підозрюваної, інвалідність другої групи через захворювання серцевої системи, внаслідок чого, вона потребує госпіталізації. Крім того, вона проживає зі своїм сином, який є не працюючою особою, закінчив навчання і не працює, перебуваючи на її утриманні. Також на утриманні підозрюваної перебуває її матір, яка має захворювання суглобів, самостійно майже не ходить та потребує операції з їх заміни і постійного догляду з боку єдиної доньки.

Вважає обраний судом запобіжний захід надто суворим, який є істотним обмеженням прав підозрюваної, з огляду на вищевикладене. Оскільки ризики недоведені, то на думку захисника, не було підстав для задоволення клопотання, а тому, просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у обранні підозрюваній будь-якого запобіжного заходу.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити та скасувати ухвалу, задовольнивши клопотання слідчого про обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з заставою у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрювана та її захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, підозрюваної та її захисника, на обґрунтування їх апеляційних вимог, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004326 від 17.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що, перебуваючи на посаді заступника начальника управління - начальника відділу позапланових перевірок Управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Харківській області, будучи працівником правоохоронного органу, а також службовою особою, що займає відповідальне становище, здійснюючи функції представника влади, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення протиправним шляхом, використовуючи своє службове становище, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинила корупційне кримінальне правопорушення, а саме : одержала неправомірну вигоду в розмірі 2000 доларів США за невчинення дій, що входили до її службових повноважень, а саме: проведення перевірки та донарахування податкових зобов`язань дружині ОСОБА_10 ОСОБА_9 , яка є фізичною особою - підприємцем, чим довела свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди, до кінця.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища.

20 січня 2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

21 січня 2025 року слідчий звернувся з клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виглядітримання під вартою, посилаючись на вагомість доказів вчинення нею тяжкого злочину у сфері службової діяльності з використанням владних повноважень, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10-ти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацію майна та наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на можливість переховування підозрюваної в інших областях України або за кордоном, оскільки вона має право безперешкодного виїзду з України,з огляду на усвідомлення нею можливого отримання покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін. Також вважав можливим незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з огляду на те, що на час вчинення злочину і до тепер ОСОБА_7 обіймає посаду в правоохоронному органі, знайома з іншими працівниками правоохоронних органів та місцевими мешканцями, тому може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх колег з метою уникнення покарання за вчинений злочин здійснити вплив на свідків, у тому числі шляхом погроз, щоб ті відмовились від своїх показань, наданих на досудовому розслідуванні та тих, що в подальшому будуть надаватись при судовому розгляді.

На доведення ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином слідчий посилався на можливість ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, умисно симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування. В той же час підозрювана, перебуваючи на волі, не буде позбавлена можливості з використанням мобільних телефонів попередити інших осіб, в тому числі працівників Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці або передавати їм будь яку інформацію, що може нашкодити даному досудовому розслідуванню.

Слідчий вважав, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищевказаним ризикам, оскільки передбачає перебування підозрюваної на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне розслідування. Крім того, це створить в очах суспільства уяву про безкарність, свавілля та неспроможність правоохоронних органів захистити пересічних громадян.

Посилаючись на те, що ОСОБА_7 вчинила корупційний злочин займаючи відповідальне становище, чим підірвала авторитет держави та правоохоронних органів в цілому в очах громадян, цей випадок є резонансним, слідчий просив визначити розмір застави, що перевищує 80 прожиткових мінімумів для працездатних громадян, а саме 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покласти на підозрювану строком на два місяці обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру, яка повідомлена їй у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,а також врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення та її особу, наявність міцних соціальних зв`язків та офіційне працевлаштування.

Слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено існування двох з перелічених ризиків, а саме переховування від органів досудового розслідування, ризиків незаконного впливу з боку підозрюваної на свідків, оскільки ризик переховування від органів досудового розслідування та суду завжди існує в разі притягнення особи до кримінальної відповідальності за злочин, покарання за який передбачає тривале позбавлення волі, однак вважав, що у цьому випадку, ризик переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду є малоймовірним з погляду на те, що ОСОБА_7 раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягається вперше, не має негативної репутації, постійно та тривалий час мешкає за одним зареєстрованим у м. Харкові місцем проживання разом з 22-річним сином, який хоча є повнолітнім, проте нещодавно закінчив навчання і фактично утримується підозрюваною. Крім того, ОСОБА_7 має матір похилого віку, яка мешкає у м. Харкові та потребує її допомоги в силу поганого стану свого здоров`я, підтвердженого медичною документацією, що на думку слідчого судді, свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваної в місті її постійного проживання. До того ж стан здоров`я самої підозрюваної, її залежність від необхідності постійного прийому ліків та медичного обстеження, операційного втручання значно зменшує цей ризик. Отже лише тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, не є беззаперечною підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу, так як має враховуватись у сукупності з іншими обставинами. Проте, з погляду на стан здоров`я підозрюваної, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність родини, репутацію підозрюваної, відсутність судимостей, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_7 , слідчий суддя вважав, що реалізація цих ризиків є малоймовірною, отже для їх запобігання буде цілком достатньо застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Враховуючи позицію підозрюваної щодо невизнання обставин інкримінованого їй кримінального правопорушення, посаду, яку остання обіймає на момент розгляду клопотання та передбачає виконання контролюючих функцій щодо суб`єктів підприємницької діяльності, слідчий суддя вважав, що ризик незаконного впливу з її боку на вже допитаного свідка, як опосередковано, так і з залученням інших осіб з числа посадовців чи правоохоронців, враховуючи, що вказаний свідок фактично є викривачем протиправної діяльності підозрюваної, існує. Разом з цим, слідчий суддя зауважив, що сторона обвинувачення не позбавлена можливості у процесуальний спосіб, з метою мінімізувати цей ризик, використати заходи, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 131 КПК України, а саме звернутись до суду з клопотанням про відсторонення ОСОБА_7 від займаної посади.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважав не доведеним, з огляду на відомості про стан здоров`я ОСОБА_7 , який виключає симулювання хвороби, оскільки ОСОБА_7 є інвалідом другої групи, тривалий час хворіє на серцеву недостатність з супутніми діагнозами, внаслідок чого перенесла два оперативних втручання на серці у 2022 та грудні 2024 року.

З урахуванням існування зазначених ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою їх запобігання, а також забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, оцінюючи сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, обравши підозрюваній запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування, на 2 місяці, до 23.03.2025, включно.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей та інше.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Таким чином, законодавець залишив вирішення цього питання для суддівського розсуду, тобто можливості суддівської дискреції, а саме, право слідчого судді обирати між альтернативами, іншими більш м`якими запобіжними заходами, кожен з яких є законним, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, відомостей про особу підозрюваного, справедливості й достатності обраного запобіжного заходу.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України, внаслідок чого, погоджується з висновком слідчого судді, щодо можливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів зазначає, що сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення та ймовірність призначення їй суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення її від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб та можливості незаконно впливати на свідків, на що посилався прокурор в апеляційній скарзі, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, за наявності у підозрюваної тяжких захворювань та на утриманні сина і хворої матері. Крім того, прокурор не надав і апеляційному суду будь-яких даних про те, що підозрювана, після застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, порушувала умови і не дотримувалася покладених на неї обов`язків.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваної, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

При цьому, доводи захисника підозрюваної щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_7 у інкримінованому їй злочині, є хибними, з огляду на наявний в матеріалах справи обсяг відомостей, що формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри. Питання винуватості на даному етапі провадження судом не вирішуються, оскільки такі питання судом вирішуються під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації вирішується органом досудового розслідування до складання обвинувального акту. Вказані обставини у своїй сукупності обґрунтовують висновок слідчого судді щодо неможливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні.

Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, що передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, але запобігання цим ризикам, шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, згідно чинного КПК України не виключається.

Таким чином, колегія суддів вважає, що цілодобовий домашній арешт, з покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваною покладних на неї процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України та дотримання вимог ч.2 ст.28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки і не є занадто суворим, з можливістю підозрюваної, перебуваючи під домашнім арештом, надавати допомогу матері вдома, в тому числі, і заручившись підтримкою дорослого сина.

Доводи захисника про недоведеність ризиків спростовуються матеріалами справи. В даному випадку, слідчим суддею, при обранні запобіжного заходу, враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, дані про особу підозрюваної, зокрема, наявність у неї тяжкої хвороби серця, а також наявні докази, про вчинення нею інкримінованого їй кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою та прийняте законне та мотивоване рішення.

Доводи апеляційних скарг захисника та прокурора стосовно неповного дослідження слідчим суддею підстав застосування запобіжного заходу і неврахування тяжкості скоєного підозрюваною злочину, не свідчать про необґрунтованість судового рішення. Всім обставинам справи слідчим суддею дана належна оцінка у відповідності з вимогами КПК України. Крім того, суддею врахована практика ЄСПЛ, конкретні обставини справи.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту, прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційних скарг не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23.01.2025 року про застосування до підозрюваної за ч.3 ст.368 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, до 23.03.2025 року, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3