1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2660/23 1-кс/335/1048/2025
01 квітня 2025 року м.Запоріжжя
27 березня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду вищевказаного кримінального провадження, мотивована тим, що на переконання заявника існують сумніви у неупередженості судді ОСОБА_6 в ході розгляду справи, оскільки вважає, що вона приймає усі докази сторони обвинувачення та необґрунтовано відмовляє у задоволенні його клопотань та клопотань його захисника.
У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав подану ним заяву про відвід судді ОСОБА_6 з підстави викладених у заяві, зазначив, що на його погляд розгляд кримінального провадження за його обвинуваченням здійснюється суддею не об`єктивно, вважає, що суддя ОСОБА_6 є упередженою, оскільки остання приймає усі докази сторони обвинувачення, а у задоволенні його заяв та клопотань відмовляє та не бере до уваги його заперечення.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримала заяву свого підзахисного та просила суд її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 з підстав її необґрунтованості.
Потерпілий ОСОБА_7 про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законодавством порядку, проте у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.
Суддя ОСОБА_6 подала заяву про проведення судового засідання за її відсутності.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали заяви суд доходить до такого висновку.
Відповідно до ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 КПК України порядку визначення судді для розгляду справи.
Нормами статей 75 і 76 КПК України передбачено обставини, що виключають участь судді в розгляді справи.
Як вбачається із змісту поданої ОСОБА_4 заяви про відвід, наведені в ній доводи зводяться до наявності у заявника сумнівів щодо відсутності неупередженості судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_6 при розгляді вказаного кримінального провадження.
Відповідно до положень ч.5 ст.80 КПК України, відвід повинен бути вмотивований.
Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.
Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ч.1 ст.75 КПК України.
З огляду на нормативний зміст пункту п.4 ч.1 ст.75 КПК України, відвід судді може бути заявлений і з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 3 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.
Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, пункт 46).
Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного, проте заявник таких доказів у своїй заяві та у судовому засіданні не навів.
Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані.
Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.
Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.
Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.
Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому, відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_6 від розгляду даного кримінального провадження, суд вважає, що викладені заявником обставини не свідчать про упередженість головуючого судді, оскільки відмова суду у задоволенні клопотань не є беззаперечним доказом поведінки судді, яка свідчить про її упередженість чи небезсторонність.
При цьому суд звертаю увагу, що незгода з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
У висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.
На думку суду, висловлені в заяві про відвід доводи зводяться лише до нічим не підтверджених сумнівів та припущень, які не можуть бути достатньою підставою для задоволення заяви про відвід в контексті положень п.4 ч.1 ст.75 КПК України.
Отже, обставини, що визначені статтями 75, 76 КПК України та які виключають участь судді від розгляду вищевказаного кримінального провадження, відсутні, жодних доказів упередженості судді не надано, а наведенні заявником обставини не є обставинами, які викликають сумнів в неупередженості судді в рамках розгляду вказаного кримінального провадження, а тому заява ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суд, -
Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 01 квітня 2025 року.
Повний текст ухвали складено 02 квітня 2025 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1