справа № 208/3586/24
№ провадження 1-кп/208/394/24
ВИРОК

Іменем України

20 листопада 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши справу кримінального провадження № 0000538, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, 2017, 2019, 2021 років народження, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , на посаді бойового медика, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби, військової частини НОМЕР_1 , відповідно до статутів ЗСУ, Конституції України та Законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Не пізніше 21.08 години 01.03.2024 року, ОСОБА_6 знаходився на майданчику біля будинку № 40 по вул. Сергія Слісаренка у м. Кам?янське Дніпропетровської області, де побачив раніше незнайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 між якими відбувався конфлікт.

Припиняючи зазначений конфлікт, ОСОБА_6 достеменно встановив, що в лівій внутрішній кишені пальто Позігун знаходиться мобільний телефон.

Реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення у Позігун мобільного телефону, ОСОБА_6 діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року (зі змінами), впевнившись, що його дії є таємними для оточуючих, керуючись корисливим мотивом, таємно викрав з лівої внутрішньої кишені пальто потерпілої мобільний телефон «SAMSUNG Galaxy M32», вартістю 4 775 гривень.

Заволодівши майном, ОСОБА_6 утримуючи викрадене при собі, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на зазначену суму.

У судовому засіданні обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів щодо його винуватості, так як свою вину у скоєнні вищезазначених кримінальних правопорушень, обставини їх скоєння, визнає у повному обсязі. Ці обставини розуміє вірно, це його добровільна та достеменна позиція. Розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений пояснив суду, що в зазначений час він знаходився на майданчику біля будинку № 40 по вулиці С.Слісаренко в м. Кам`янське, де став свідком конфлікту між двома жінками. Він вирішив припинити конфлікт. Коли розбороняв жінок, взяв потерпілу ОСОБА_9 за верхній одяг та нащупав в кишені мобільний телефон. З корисливих мотивів вирішив його викрасти, що таємно і зробив. Мобільний пристрій здав до ломбарду, гроші витратив на харчі.

Свою вину визнає повністю та щиро кається у скоєному. Позовні вимоги визнає повністю. Після засудження має намір залучитись до ЗСУ.

Враховуючи клопотання ОСОБА_6 про недоцільність дослідження у судовому засіданні доказів його винуватості, позицію прокурора, який не заперечував, при з`ясуванні обставин справи та доказів на їх підтвердження, обмежитись допитом обвинуваченого, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, вважаються встановленими в судовому засіданні, не потребують окремого дослідження у ході судового розгляду і це враховується судом при постановленні вироку.

Аналізуючи викладене за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та визначеного обсягу доказів на їх підтвердження, керуючись законом, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає визнання ним своєї вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, що вчинила злочин, має бути призначено покарання, яке є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Статтею 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» та у справі «Фрізен проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип «законності» і воно не було свавільним»

У справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що для того щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи»

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що беруться до уваги при його призначенні.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер скоєних ним кримінальних правопорушень, який відноситься до тяжких корисливих злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, скарг на його поведінку за місцем мешкання не надходило, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, враховує обставини які пом`якшують його покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, роль якої як мети покарання є другорядною, а виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Враховуючи викладене, принцип індивідуалізації покарання, позицію державного обвинувачення та захисту, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі з встановленням строку випробування.

Згідно із ч.3 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5-ти років, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Іспитовий строк це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим і останній під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування. Значення іспитового строку полягає і в тому, що тільки протягом цього строку особа визнається судимою і за нею здійснюється контроль та соціально-виховна робота уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до дотримання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд відповідно до ст. 76 КК України покладає на засудженого відповідні обов`язки.

На думку суду, призначення обвинуваченому такої міри покарання є законним, справедливим та цілком достатнім для подальшого його виправлення та попередження вчиненням нового злочину.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по проведенню судової експертизи, згідно ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий на 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого протягом іспитового строку: не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судової експертизи у сумі 4 775 гривень.

Речові докази по справі: оптичний диск, специфікації до договору фінансового кредиту, зберігати при справі; мобільний телефон SAMSUNG Galaxy M32, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 , знявши арешт, залишити у власниці.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_4 , не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1