УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі винесене в кримінальному провадженні № 0003146 від 08.10.2024 року клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та додані до клопотання матеріали, -

в с т а н о в и в :

Прокурор звернулася із указаним клопотанням про продовження строку тримання під вартою, в якому послалася на те, що у провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0003146 від 08.10.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 , з особливою жорстокістю, а саме шляхом підпалу будинку останньої.

Так, 08.10.2024 приблизно о 08 годині 00 хвилин ОСОБА_4 перебував неподалік будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де проживала раніше йому знайома ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, а також усвідомлюючи, що своїми умисними діями завдасть особливих фізичних мук і болю потерпілій, свідомо допускаючи і бажаючи умисного знищення і пошкодження чужого майна, шляхом підпалу будинку взяв біля свого домоволодіння металеву каністру об`ємом 20 літрів, в якій знаходилася легкозаймиста рідина, яка має вуглеводний склад на основі змінених світлих нафтопродуктів - змінений бензин та зайшов всередину вищевказаного будинку, у якому в одній із кімнат в цей час на ліжку перебувала потерпіла.

В подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку, розуміючи те, що він завдасть потерпілій сильного фізичного білю та особливих страждань, а також те, що ОСОБА_6 перебуває у безпорадному стані внаслідок старості та обмежених можливостей та не зможе чинити йому опір, почав розливати легкозаймисту рідину, яка має вуглеводний склад на основі змінених світлих нафтопродуктів змінений бензин по кімнатам будинку та речах. Після цього ОСОБА_4 за допомогою невстановленого у ході досудового розслідування малокалорійного джерела запалювання підпалив в кімнатах розлиту вказану легкозаймисту рідину, в результаті чого виникла пожежа.

Внаслідок вищевказаних неправомірних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді опіків обличчя, шиї, передплічь та кистей, гомілок та ступнів ІІАБ-ІІІ ступеню загальною поверхнею 22% тіла, а також опіків дихальних шляхів (слизова оболонка носових ходів, трахеї, головних бронхів), які призвели до опікового шоку.

Смерть ОСОБА_6 настала від опікової хвороби (опіки ІІ АБ-ІІІ ст., обличчя, шиї, передплічь та кистей, сідниць, гомілок та ступнів, загальна площа опіків 22% тіла; а також опіки верхніх і нижніх дихальних шляхів), яка ускладнилась опіковим шоком.

Крім цього, в результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 вищевказаний будинок та речі побуту, які знаходились в ньому, були частково пошкоджені внаслідок термальної дії відкритого полум`я та потерпілій ОСОБА_6 завдано матеріального збитку.

ОСОБА_4 08.10.2024 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

У подальшому, 26.11.2024 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира №295/15151/24 від 09.10.2024 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 год. 00 хв. 06.12.2024 без права внесення застави.

Також ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26.11.2024 продовжено строк досудового розслідування до чотирьох місяців, а саме до 08.02.2025, та в подальшому до п`яти місяців (до 08.03.2025) внаслідок особливої складності кримінального провадження та значного обсягу проведення процесуальних та слідчих (розшукових) дій.

Окрім того, ухвалами Богунського районного суду м. Житомира продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 08.02.2025 та в подальшому до 08.03.2025.

За словами прокурора, обставини, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування належними та допустимими доказами.

Разом з тим, відповідно до висновку психолого-психіатричної експертизи №241-2024 від 05.11.2024 ОСОБА_4 в даний час потребує призначення йому стаціонарної судово-психіатричної експертизи з метою виключення наявності психотичної симптоматики (маячіння, галюцинації), визначення ступеню порушення когнітивних функцій та емоційно-вольових розладів з подальшим вирішенням експертних питань, які цікавлять слідство.

На підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомира №295/17881/24 від 29.11.2024 підозрюваний ОСОБА_4 направлений до Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової-психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (м. Львів, вул. Кульпарківська, 95) для проведення стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, яка на даний час проведена, однак висновок ще не виготовлений та матеріали кримінального провадження перебувають у вищевказаному медичному закладі.

05.03.2025 за ухвалою слідчого судді строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців, тобто до 08.04.2025.

Як вказує прокурор у клопотанні, строк обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою закінчується 08.03.2025, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим у зв`язку із вищевикладеними обставинами.

Крім цього, залишається не виконаною будівельно-технічна експертиза від 16.10.2024, яка відповідно до листа експерта ЖВ КНДІСЕ від 01.11.2024 не може бути виконана у строк до 90 календарних днів.

Одночасно, за словами прокурора, у кримінальному провадженні потрібно здійснити й інші процесуальні дії для всебічного, повного і неупередженого встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення, у необхідності яких виникне потреба під час досудового розслідування.

Прокурор стверджує, що заявлені у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, а саме переховування від органів досудового розслідування та незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_7 не зменшились, а тому з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для виконання завдань кримінального провадження, враховуючи обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину, прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у межах строку досудового розслідування до 08.04.2025 без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити. Додала, що залежно вiд результатів судової психіатричної експертизи можливо доведеться змінювати порядок розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив помістити його в медичний заклад.

У свою чергу, захисник ОСОБА_5 з приводу заявленого клопотання заперечила, оскільки положення статті 508 КПК України не передбачають такого запобіжного заходу як тримання під вартою. На її думку, факт розладу психічної діяльності ОСОБА_4 встановлено з початку розслідування. Просила змінити запобіжний захід підзахисному на поміщення в спеціалізований медичний заклад.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши й дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів клопотання слідує, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 09.10.2024 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання із 11 год. 00 хв. 08 жовтня 2024 року. Строк тримання під вартою неодноразово продовжувався, останній раз на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.02.2025 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 до 08.03.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 05.03.2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0003146 від 08.10.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України, до шести місяців, тобто до 08.04.2025 року.

Статтею 199 КПК України врегульований порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

У свою чергу обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, із урахуванням повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, котрі за наведеною у статті 12 КК України класифікацією відносяться до особливо тяжкого та тяжкого злочину.

На думку слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що на даний час не зменшилися та продовжують існувати наведені у пунктах 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України ризики, які слугували підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Надаючи оцінку можливості вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova) § 58). Щодо наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду слідчий суддя зважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, та тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі робить цей ризик достатньо високим.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , не в останню чергу підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_7 . Із урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від потерпілого у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту таких осіб в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що у результаті обізнаності підозрюваного про потерпілого, котрий давав свідчення у кримінальному провадженні, ОСОБА_4 , не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаною особою, може здійснювати на неї вплив із метою спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які йому можуть бути відомі щодо кримінального правопорушення для уникнення кримінальної відповідальності. Ризик здійснення тиску на свідків може бути визнано належною підставою на початкових стадіях провадження («Яжинський проти Польщі» (Jarzynski v. Poland) § 43).

Слідчим суддею надано оцінку і викладу обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Насамперед, мова йде про необхідність одержання висновку експерта за результатом проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_4 та висновку будівельно-технічної експертизи.

У свою чергу, слідчий суддя не погоджується із думкою захисника ОСОБА_5 про можливість застосування відносно її підзахисного запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

Як слідує з матеріалів клопотання, у рамках кримінального провадження постановою слідчого призначена стаціонарна комплексна судова психолого-психіатрична експертиза з метою виключення наявності психотичної симптоматики (маячіння, галюцинації), визначення ступеню порушення когнітивних функцій та емоційно-вольових розладів підозрюваного ОСОБА_4 із подальшим вирішенням експертних питань, які цікавлять слідство. Проте, на час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою стороною обвинувачення не отримано відповідний експертний висновок, а тому у слідчого судді відсутні підстави стверджувати, що факт розладу психічної діяльності чи психічної хвороби підозрюваного встановлений. Відтак, підстав для застосування щодо підозрюваного одного із запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст. 508 КПК України, наразі не вбачається.

Таким чином, із урахуванням наведених у клопотанні та встановлених в засіданні обставин, пояснень учасників провадження, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у пунктах 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, котрі станом на час розгляду клопотання не зменшились.

Зважаючи на викладені обставини, із урахуванням положень статтей 197, 199, 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 до 08 квітня 2025 року.

На підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 197, 199, 219, 290, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 08 квітня 2025 року без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 08 квітня 2025 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя