Дата документу 13.03.2025Справа № 554/1908/25
Провадження № 1-кс/554/3788/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого ВРЗ у СГ та СД СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000829 від 06.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000829 від 06.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 190 КК України, в якому просить накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , з позбавленням права користування, розпоряджання та відчуження.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що у провадженні Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження №0000829 від 06.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що у березні 2021 року ОСОБА_4 , володіючи навичками і досвідом роботи з інтерфейсом соціальної мережі «Instagram», маючи на меті додатковий заробіток, створила обліковий запис «onlybrand_everyday», де розмістила оголошення про продаж жіночого та чоловічого одягу, взуття та інших речей, який вона планувала купляти за кордоном та перепродавати в Україні.

На одне зі створених оголошень, щодо продажу кросівок, 09.04.2022 року відгукнулась ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка виявила бажання придбати вказаний товар та написавши про це в особисті повідомлення, узгодила деталі його придбання. Обов`язковою умовою продажу товару була попередня його оплата у вигляді повної вартості, шляхом безготівкового переказу. У подальшому, після здійснення повної оплати, ОСОБА_5 в оговорений з ОСОБА_4 час отримала свій товар в повному обсязі. Далі, ОСОБА_5 здійснила ще чотири замовлення жіночого одягу в період часу з 10.05.2022 по 08.08.2022, які були виконані ОСОБА_4 в повному обсязі, через що остання здобула довіру у ОСОБА_5 .

У свою чергу, ОСОБА_4 , отримавши повну довіру від ОСОБА_5 , не маючи на меті в подальшому продавати товари, яких фактично не мала в наявності, з метою введення в оману ОСОБА_5 та надання ознак правдивості своїм намірам, видаючи себе за добропорядного продавця, здійснювала тривале листування з останньою, тим самим створювала у покупця ОСОБА_5 видимість реальності продажу товарів.

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи введеною в оману, не усвідомлюючи шахрайських дій відносно себе з боку ОСОБА_4 , сприймаючи подальші вимоги останньої щодо передплат за товар, який мала бажання придбати, як достовірні, спрямовані на забезпечення виконання договірних зобов`язань продовжила здійснювати замовлення товарів у ОСОБА_4 , в результаті чого була ошукана і якій спричинено матеріального збитку.

У подальшому, ОСОБА_4 , у вересні 2022 року, точний час досудовими розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем свого мешкання, що в АДРЕСА_2 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_5 , з використанням власного мобільного телефону марки «Redmi Note 10S», для листування, під приводом виконання замовлення останньої щодо продажу їй товару: жіночої сумки, кросівок та куртки, тобто товару якого ОСОБА_4 не мала в наявності, отримала від ОСОБА_5 грошові кошти шляхом переказу на зазначений ОСОБА_4 рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на загальну суму 20 600 грн, а саме: 03.09.2022 о 17:18 год. в сумі 6000 грн.; 08.09.2022 о 09:35 год. в сумі 1900 грн.; 12.09.2022 о 19:24 год. в сумі 4700 грн. та 21.09.2022 о 09:47 год. в сумі 8000 г

Після чого, згідно домовленості, у вказаний строк ОСОБА_4 відправку товару не здійснила, а отриманими грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 20 600 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Надалі, ОСОБА_4 , у жовтні 2022, точний час досудовими розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем свого мешкання, що в АДРЕСА_2 , діючи повторно, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_5 , з використанням власного мобільного телефону марки «Redmi Note 10S», для листування, під приводом виконання замовлення останньої щодо продажу їй товару: жіночих ботинок, сумок, рюкзака, пальто та куртки, тобто товару якого ОСОБА_4 не мала в наявності, отримала від ОСОБА_5 грошові кошти шляхом переказу на зазначений ОСОБА_4 рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на загальну суму 28 700 грн., а саме: 08.10.2022 о 22:58 в сумі 4000 грн.; 09.10.2022 о 18:14 год., в сумі 4500 грн.; 13.10.2022 о 11:49 год., в сумі 2900 грн.; 15.10.2022 о 19:15 год. в сумі 4000 грн.; 21.10.2022 о 20:13 год. в сумі 4000 грн; 26.10.2022 о 18:39 год. в сумі 1500 грн.; та 29.10.2022 о 17:45 год. в сумі 7800 грн.

Після чого, згідно домовленості, у вказаний строк ОСОБА_4 , відправку товару не здійснила, а отриманими грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 28 700 грн.

У подальшому, ОСОБА_4 , у листопаді 2022 року, точний час досудовими розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем свого мешкання, що в АДРЕСА_2 , діючи повторно, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_5 , з використанням власного мобільного телефону марки «Redmi Note 10S», для листування, під приводом виконання замовлення останньої щодо продажу їй товару: жіночого рюкзака, сумки, гаманця та жіночого костюму, тобто товару якого ОСОБА_4 не мала в наявності, отримала від ОСОБА_5 грошові кошти шляхом переказу на зазначений ОСОБА_4 рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на загальну суму 12 200 грн., а саме: 04.11.2022 о 14:25 год., в сумі 2000 грн.; 10.11.2022 о 21:06 год. в сумі 2000 грн.; 21.11.2022 о 20:14 год., в сумі 4100 грн. та 100 грн.; 22.11.2022 о 18:03 год., в сумі 4000 грн.

Після чого, згідно домовленості, у вказаний строк ОСОБА_4 , відправку товару не здійснила, а отриманими грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 12 200 грн.

Надалі, ОСОБА_4 , у грудні 2022 року, точний час досудовими розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем свого мешкання, що в АДРЕСА_2 , діючи повторно, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_5 , з використанням власного мобільного телефону марки «Redmi Note 10S», для листування, під приводом виконання замовлення останньої щодо продажу їй товару: жіночої куртки, худі та кросівок, тобто товару якого ОСОБА_4 не мала в наявності, отримала від ОСОБА_5 грошові кошти шляхом переказу на зазначений ОСОБА_4 рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на загальну суму 26 900 грн., а саме: 03.12.2022 о 15:43 год., в сумі 4100 грн., та о 15:44 год. в сумі 1000 грн.; 09.12.2022 о 20:29 год., в сумі 3000 грн. та о 21:32 год. в сумі 1900 грн.; 12.12.2022 о 16:52 год. в сумі 1700 грн.; 16.12.2022 о 18:35 год., в сумі 11800 грн.; та 24.12.2022 о 16:34 год., в сумі 3400 грн.

Після чого, згідно домовленості, у вказаний строк ОСОБА_4 , відправку товару не здійснила, а отриманими грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 26 900 грн.

Далі, ОСОБА_4 , у січні 2023 року, точний час досудовими розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем свого мешкання, що в АДРЕСА_2 , діючи повторно, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_5 , з використанням власного мобільного телефону марки «Redmi Note 10S», для листування, під приводом виконання замовлення останньої щодо продажу їй товару: жіночих футболок, худі та кофти, тобто товару якого ОСОБА_4 не мала в наявності, отримала від ОСОБА_5 грошові кошти шляхом переказу на зазначений ОСОБА_4 рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на загальну суму 10 480 грн., а саме: 09.012023 о 21:34 год., в сумі 2000 грн.; 18.01 2023 о 17:52 год. в сумі 2500 грн.; 09.01.2023 о 22:15 год. в сумі 1800 грн.; 21.01.2023 о 13:59 год. в сумі 2350 грн.; 27.01.2023 о 20:49 год. в сумі 1830 грн.;

Після чого, згідно домовленості, у вказаний строк ОСОБА_4 , відправку товару не здійснила, а отриманими грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 10 480 грн.

Далі, ОСОБА_4 , у лютому 2023 року, точний час досудовими розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем свого мешкання, що в АДРЕСА_2 , діючи повторно, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_5 , з використанням власного мобільного телефону марки «Redmi Note 10S», для листування, під приводом виконання замовлення останньої щодо продажу їй товару: жіночих футболок, худі та кофти, тобто товару якого ОСОБА_4 не мала в наявності, отримала від ОСОБА_5 грошові кошти шляхом переказу на зазначений ОСОБА_4 рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на загальну суму 14 580 грн., а саме: 06.02.2023 о 23:08:31 в сумі 2500 грн.; 08.02.2023 о 11:54 год. в сумі 2220 грн.; та о 18:53 год. в сумі 1000 грн.; 13.02.2023 о 21:01 год. в сумі 4000 грн.; 21.02.2023 о 18:44 год. в сумі 200 грн. та о 18:45 год. в сумі 1800 грн.; 22.02.2023 о 18:43 год. в сумі 2860 грн.

Після чого, згідно домовленості, у вказаний строк ОСОБА_4 , відправку товару не здійснила, а отриманими грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 14 580 грн.

У подальшому, ОСОБА_4 , у березні 2023 року, точний час досудовими розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем свого мешкання, що в АДРЕСА_2 , діючи повторно, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_5 , з використанням власного мобільного телефону марки «Redmi Note 10S», для листування, під приводом виконання замовлення останньої щодо продажу їй товару: жіночого взуття, тобто товару якого ОСОБА_4 не мала в наявності, отримала від ОСОБА_5 грошові кошти шляхом переказу на зазначений ОСОБА_4 рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на загальну суму 7635 грн., а саме: 03.03.2023 о 21:08 год. в сумі 1600 грн.; 08.03.2023 17:23 год., в сумі 3445 грн. та о 17:24 год. в сумі 300 грн.; 23.03.2023 о 22:26 год. в сумі 2290 грн.

Після чого, згідно домовленості, у вказаний строк ОСОБА_4 , відправку товару не здійснила, а отриманими грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 7635 грн.

Далі, ОСОБА_4 , у квітні 2023 року, точний час досудовими розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем свого мешкання, що в АДРЕСА_2 , діючи повторно, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_5 , з використанням власного мобільного телефону марки «Redmi Note 10S», для листування, під приводом виконання замовлення останньої щодо продажу їй товару: жіночого взуття, джинсів та ременів, тобто товару якого ОСОБА_4 не мала в наявності, отримала від ОСОБА_5 грошові кошти шляхом переказу на зазначений ОСОБА_4 рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на загальну суму 17 000 грн., а саме: 03.042023 о 18:55 год. в сумі 1800 грн. та о 18:56 год. в сумі 200 грн.; 07.04.2023 о 17:43 год. в сумі 1000 грн.; 08.04.2023 о 20:18 год. в сумі 5900 грн.; 12.04.2023 о 22:49 год. в сумі 1900 грн.; 18.04.2023 о 09:49 год. в сумі 2250 грн.; 27.04.2023 о 20:23 год. в сумі 3950 грн.

Після чого, згідно домовленості, у вказаний строк ОСОБА_4 , відправку товару не здійснила, а отриманими грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 17 000 грн.

У подальшому, ОСОБА_4 , у травні 2023 року, точний час досудовими розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем свого мешкання, що в АДРЕСА_2 , діючи повторно, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_5 , з використанням власного мобільного телефону марки «Redmi Note 10S», для листування, під приводом виконання замовлення останньої щодо продажу їй товару: жіночих футболок, курток, штанів та взуття, тобто товару якого ОСОБА_4 не мала в наявності, отримала від ОСОБА_5 грошові кошти шляхом переказу на зазначений ОСОБА_4 рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на загальну суму 16 690 грн., а саме: 02.05.2023 о 10:46 год. в сумі 2400 грн. та о 10:47 год. в сумі 1000 грн.; 03.05.2023 о 19:22 год. в сумі 1640 грн.; 04.05.2023 о19:20 год. в сумі 1400 грн.; 06.05.2023 о 18:56 год. в сумі 1200 грн.; 08.05.2023 о 09:14 год. в сумі 400 грн.; 09.05.2023 о 21:25 год. в сумі 4000 грн.; 13.05.2023 о 12:57 год. в сумі 600 грн.; 13.05.2023 о 12:58 год. в сумі 1000 грн., 18.05.2023 о 17:12 год. в сумі 2100 грн., 23.05.2023 о 19:00 год. отримала в сумі 950 грн.

Після чого, згідно домовленості, у вказаний строк ОСОБА_4 , відправку товару не здійснила, а отриманими грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 16690 грн.

Надалі, ОСОБА_4 , у червні 2023 року, точний час досудовими розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем свого мешкання, що в АДРЕСА_2 , діючи повторно, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_5 , з використанням власного мобільного телефону марки «Redmi Note 10S» для листування, під приводом виконання замовлення останньої щодо продажу їй товару: жіночого худі та шортів, тобто товару якого ОСОБА_4 не мала в наявності, отримала від ОСОБА_5 грошові кошти шляхом переказу на зазначений ОСОБА_4 рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 на загальну суму 5600 грн., а саме: 16.06.2023 о 17:56 год. в сумі 4600 грн. та 23.06.2023 о 17:56:14 в сумі 1000 грн.

Після чого, згідно домовленості, у вказаний строк ОСОБА_4 , відправку товару не здійснила, а отриманими грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 5600 грн. Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2. ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно.

03.03.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

06.03.2025 року потерпіла ОСОБА_5 , з метою отримання відшкодування шкоди, керуючись ст. ст. 61, 62, ч. 2 ст. 127, ст. ст. 128, 129 КПК України, ст. 175 ЦПК України, в ході досудового слідства заявила цивільний позов, в якому прохає стягнути з ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 533 446 грн. (п`ятсот тридцять три тисячі чотириста сорок шість) гривень, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), в порядку часткової власності володіє 1/3 частиною об`єкту нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_3 частини квартири належить її чоловіку ОСОБА_6 .

У ході досудового розслідування отримано дані про те, що існує реальна загроза про те, що підозрювана ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) буде вживати заходи з метою уникнення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, та може відчужити на користь третіх осіб належне їй майно.

Таким чином, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), слідчий просить накласти арешт на майно підозрюваної.

Зважаючи на положення ч.2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, яке не було тимчасово вилучене, суд вважає за необхідне розглянути клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення його власника, оскільки існує реальна загроза того, що підозрювана ОСОБА_4 буде вживати заходи з метою уникнення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, та може відчужити на користь третіх осіб належне їй майно.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, слідчий надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій клопотання підтримала, просила задовольнити.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питання слідчим суддею у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що арешт майна з метою забезпечення вимог про відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, може бути застосований не до будь-якої особи, а лише до тієї, що вчинила кримінальне правопорушення або яка в силу закону несе цивільно-правову відповідальність за дії особи, що спричинили шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За змістом приписів ч.ч.1, 10 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до п.4 ч.2, ч.6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Разом з цим, частиною 2 ст.171 КПК України унормовано, що в клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст.170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

На підставі ж ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Судом встановлено, що у провадженні Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження №0000829 від 06.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

03.03.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), в порядку часткової власності володіє 1/3 частиною об`єкту нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_3 частини квартири належить її чоловіку ОСОБА_6 .

Виходячи із аналізу положень пункту першого частини третьої статті 132 КПК України, статті 170 КПК України, слідчий, прокурор в ході розгляду клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, в якому особі оголошено про підозру, має довести існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.

Розглядаючи клопотання слідчого по суті, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Так, із змісту клопотання та матеріалів, які його обґрунтовують, вбачається, що зазначені обставини підозри, які інкримінуються ОСОБА_4 , мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Відповідно до приписів п. ч. 2 ст. 170 КК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

06.03.2025 року потерпіла ОСОБА_5 , з метою отримання відшкодування шкоди, керуючись ст. ст. 61, 62, ч. 2 ст. 127, ст. ст. 128, 129 КПК України, ст. 175 ЦПК України, в ході досудового слідства заявила цивільний позов, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 533 446 грн. (п`ятсот тридцять три тисячі чотириста сорок шість) гривень, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Враховуючи, що заявлена слідчим мета забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), може бути досягнута через застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, що перебуває у власності підозрюваної, оскільки таке його незастосування може призвести до вжиття підозрюваною заходів для його відчуження, а тому слідчий суддя вважає, що накладення арешту на майно на даному етапі є цілком обґрунтованим і необхідним для забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим, розглядаючи клопотання про арешт майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), слідчий суддя не встановлює остаточний розмір шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів врахувати заявлений стороною обвинувачення можливий розмір шкоди та перевірити співмірність обмеження майнових прав підозрюваного розміру шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.

Відсутність інформації щодо приблизної вартості нерухомого майна позбавляє слідчого суддю перевірити таку співмірність у контексті вартості об`єкту у співвідношенні із заявленим цивільним позовом. Згідно вимог ст.171 КПК України, слідчий та прокурор не зобов`язані надавати суду відомості на підтвердження вартості майна, на яке вони просять накласти арешт.

Проте, слідчий суддя підкреслює, що накладення арешту на відповідне майно не є припиненням права власності на нього або невідворотнім позбавленням такого права. Хоча власники і обмежуються у реалізації відчуження майна, однак такий захід є тимчасовим. Натомість, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна може потягнути його безповоротну втрату, тому обтяження майна в такому випадку є єдиним можливим, реальним та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження.

Разом із тим, слідчий суддя вважає, що слідчий у клопотанні не обґрунтував належним чином необхідність накладення арешту на майно з тимчасовим позбавленням права власника ОСОБА_4 на користування належним їй майном, а тому клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Отже, на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий судя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого ВРЗ у СГ та СД СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000829 від 06.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 190 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , з позбавленням права розпорядження та відчуження, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1