Справа № 308/1243/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , подане у кримінальному провадженні № 0000033, відомості про яке внесені в ЄРДР 07.04.2022,

про застосування щодо громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Владікавказ, СО-Аланія рф, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, раніше не судимого, тимчасово непрацюючого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

встановив:

У відповідності до постанови першого заступника Генерального прокурора про доручення здійснення досудового розслідування кримінального провадження іншому органу досудового розслідування від 22.08.2023 до слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області надійшли матеріали кримінального провадження № 0000033 відомості про яке внесені 07.04.2022 в ЄРДР щодо вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В клопотанні вказано, що громадянин України ОСОБА_6 , з 31.01.2012 займав посаду заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Свердловського міського відділу ГУМВС України в Луганській області, однак 29.12.2014 був звільнений з посади за порушення дисципліни.

Надалі, ОСОБА_6 під час дії на всій території України воєнного стану, не маючи намірів дотримуватись вимог чинного законодавства України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та те, що суверенітет України поширюється на всю її територію, що Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи обізнаним про те, що Луганська область є невід`ємною складовою частиною України, порядок утворення правоохоронних органів, судових органів, виконавчої влади регулюється виключно Конституцією України та Законами України, однак бажаючи діяти саме таким чином, у невстановлений з об`єктивних причин досудовим слідством час, однак не пізніше 06.04.2022, зрадивши присязі добровільно зайняв посаду в незаконно утвореному правоохоронному органі мовою оригіналу: «Врио начальника Новоайдарского РОВД МВД ЛНР».

В подальшому, ОСОБА_6 , свідомо продовжив свою злочинну діяльність, внаслідок якої отримав підтримку та довіру керівництва незаконно утвореного правоохоронного органу та з 09 березня 2023 року погодився, добровільно зайняв посаду в структурному підрозділі незаконно утвореного правоохоронного органу мовою оригіналу: «Начальник городского отдела Министерства внутренних дел российской федерации «Брянковский»», г. Брянка, ул. Смоленська, д. 14» та розпочав здійснювати організаційно-розпорядчі функції, які полягали в наступному, мовою оригіналу:

- начальник организует деятельность отдела (отделения, пункта) полиции, координирует деятельность его структурных подразделений на территории обслуживания;

- вырабатывает и реализует на основе анализа оперативной обстановки меры по повышению эффективности оперативно-служебной деятельности отдела (отделения, пункта) полиции;

- распределяет обязанности между своими заместителями; делегирует в установленном порядке часть предоставленных ему организационно-распорядительных полномочий своим заместителям

- утверждает в установленном порядке положения о структурных подразделениях отдела (отделения, пункта) полиции.

Поряд з цим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів", до правоохоронних органів, серед інших, належать органи Національної поліції, а також інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції. З урахуванням наведеної норми закону можна зробити висновок про те, що незаконно створений "Новоайдарский РОВД МВД ЛНР " та «Городский отдел Министерства внутренних дел российской федерации «Брянковский» є незаконним правоохоронним органом, створеним на тимчасово окупованій території.

За таких обставин, ОСОБА_6 , ґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме: добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

В клопотанні зазначено про наявність ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду; продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинення іншого кримінального правопорушення; незаконного впливуна свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні тощо.

22 січня 2025 року на підставі того, що ОСОБА_6 знаходиться на тимчасово окупованій території Луганської області, не з`явилася на виклик слідчого більше двох разів не повідомивши про причини неявки, постановою слідчого останній на підставі ст. 281 КК України оголошений в розшук, який доручено 1 відділу ГВЗНД УСБУ в Закарпатській області.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до переліку, визначеному ч. 6 ст. 176 КПК України, з огляду на положення абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, за яким слідчий суддя/суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого серед іншого ст. 111-1 КК України, слідчий в клопотанні просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, зазначених у ньому, просив клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, просила розглянути клопотання без її участі.

Клопотання розглянуто у відповідності до вимог ч. 6 ст. 193 КПК України за відсутності підозрюваного, оскільки прокурором доведено, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Витягом з ЄРДР стверджується, що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000033 відомості про яке внесені 07.04.2022 в ЄРДР щодо вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Разом із тим, відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

17 січня 2025 року громадянину України ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених та тимчасово окупованих територіях.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_8 у відповідності до вимог ст. ст. 135, 276-278 КПК України опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора, що стверджується відповідними фото-копіями.

Враховуючи наведене, положення ст. ст. 135, 276-279, 297-5 КПК України, ОСОБА_8 набув статус підозрюваного у кримінальному провадженні.

За постановою слідчого для здійснення захисту ОСОБА_8 був залучений захисник Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, якій цього ж дня було вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_8 , що стверджується підписом адвоката ОСОБА_7 в такому.

Також ОСОБА_8 в порядку ст. 135 КПК України викликано для проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000033 від 07.04.2022, але за твердженням слідчого, на зазначені дати останній не прибув, про причини явки не повідомив.

Вказані повідомлення про виклик у відповідності до вимог ст. 135 КПК України опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора, що стверджується відповідними фото-копіями.

Статтями 281 та 335 КПК України передбачено, що якщо під час досудового розслідування чи судового розгляду місцезнаходження підозрюваного чи обвинуваченого невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора чи суду, за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор чи суд оголошує його розшук. Про оголошення розшуку виноситься відповідна постанова чи ухвала.

В клопотанні вказано, що підозрюваний ОСОБА_8 перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області.

22 січня 2025 року на підставі того, що підозрюваний ОСОБА_8 переховується від органу досудового розслідування за межами підконтрольної території України, а саме на тимчасово окупованій території Луганської області, постановою слідчого останній оголошений в розшук, який доручено 1 відділу ГВЗНД УСБУ в Закарпатській області.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.01.2025 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Згідно із ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

КПК України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

На підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, слідчим до клопотання додано ряд доказів, зокрема така підтверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 18.09.2024; протоколом впізнання за участі свідка ОСОБА_9 від 18.09.2024; протоколом огляду від 15.06.2022 за участі спеціаліста, яким оглянуто сайт незаконно утвореного правоохоронного органу мовою оригіналу «Официальный сайт МВД ЛНР» за посиланням за посиланням http://mvdlnr.ru на якому 21.04.2022 розміщено публікацію в якій зазначено мовою оригіналу: «Врио начальника Новоайдарського РОВД МВД ЛНР полковнику полиции ОСОБА_6 »; протоколом огляду від 19.10.2022, за участі спеціаліста, яким оглянуто сайт незаконно утвореного правоохоронного органу мовою оригіналу «Официальный сайт МВД ЛНР» за посиланням за посиланням http://mvdlnr.ru на якому розміщено відеосюжет під назвою мовою оригіналу: «МИНИСТР ВНУТРЕННИХ ДЕЛ ЛНР ПРОВЕРИЛ РАБОТУ ГОРРАЙОРГАНОВ НА ОСВОБОЖДЕННЫХ ТЕРРИТОРИЯХ» де міститься сюжет про відвідування так званого мінстра мвд лнр, в тому числі, мовою оригіналу «Новоайдарський РОВД МВД ЛНР» та зображено ОСОБА_6 як керівника зазначеного відділу; протоколом огляду від 16.11.2023, яким оглянуто сайт Єдиного реєстру юридичних осіб рф за посиланням http://egrul.nalog.ru/index.html в ході чого отримано відомості про те, що з 09.03.2023 ОСОБА_6 займає посаду у незаконно утвореному правоохоронному органі мовою оригіналу: «Начальник городского отдела Министерства внутренних дел российской федерации «Брянковский»», г. Брянка, ул. Смоленська, д. 14»; протоколом огляду від 23.08.2024, за участі спеціаліста, яким оглянуто відеоматеріал під назвою «В Брянковской СШ № 1 состоялась встреча учащихся с начальником ОМВД «Брянковский» ОСОБА_10 » розміщений за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 на офіційному сайті мовою оригіналу: ««Муниципальное образование городской округ город Брянка ЛНР»; висновком судово-портретної експертизи № СЕ-19/107-24/9218-ФП від 11.09.2024 у відповідності до якої у відеосюжеті під назвою: «В Брянковской СШ № 1 состоялась встреча учащихся с начальником ОМВД «Брянковский» ОСОБА_10 » зображений громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тощо.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України. При цьому зазначені у розглядуваному клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, отже за переконанням слідчого судді ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому.

Разом з тим слідчий суддя зауважує, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя враховує, що при обранні запобіжного заходу підозрюваному зазначений слідчим в клопотанні та заявлений прокурором в судовому засіданні ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду знайшов своє підтвердження з огляду на те, що наразі підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, на виклик органу досудового розслідування неодноразово не з`являвся, не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибуття на виклик, наразі оголошений у розшук.

Більш того тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 злочину, а також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, в якому він підозрюється (прим. санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої) свідчить про високу ймовірність реалізації підозрюваним означеного ризику.

Наявність заявленого стороною обвинувачення ризику продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_8 підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 постійно проживає на тимчасово окупованій території Луганської області України на території якої постійно перебувають збройні сили російської федерації та створена окупаційна влада, з якими останній співпрацює та заручився підтримкою окупаційної влади рф.

Окрім цього, наразі ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину у сфері Національної безпеки України, вчиненого в умовах воєнного стану, активно продовжує співпрацювати з окупаційною владою рф та збройними силами держави-агресора, що свідчить про можливість підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення щодо якого йому повідомлено про підозру.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Таким чином обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, перебування підозрюваного на тимчасово окупованій території України, оголошення ОСОБА_6 в розшук, свідчить про підставність обрання до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Окрім цього, на думку слідчого судді, застосування альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією підозрюваного від суспільства, буде недостатнім для попередження вищевказаних ризиків й забезпечення належної процесуальної поведінки такого.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 4 ст. 183 КК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Тож, враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, останній перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя не визначає розмір застави, як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 186, 193-194, 205, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Обрати в кримінальному провадженні № 0000033 від 07.04.2022 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання ОСОБА_6 і не пізніш як через 48 (сорок вісім) годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути за його участі питання про застосування обраного підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановити ухвалу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області ОСОБА_4 та прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_11 .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1