Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року Справа № 608/2476/24

Номер провадження1-кс/608/11/2025

Слідчий суддя Чортківського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , її захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 Чортківського районного суду Тернопільської області уточнене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, з повною середньою освітою, жительки АДРЕСА_1 , не працюючої, раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_5 посилаючись на те, що групою слідчих СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000408 від 06 жовтня 2024 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06 жовтня 2024 року біля 07.00 години, ОСОБА_7 перебувала в кабіні вантажного автомобіля РЕНО ПРЕМІУМ 460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований на автомобільній стоянці у м. Чортків по вул. Ягільницькій, Чортківського району Тернопільської області. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою незаконного особистого збагачення, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, під час дії воєнного стану, встановленого Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №469/2024 від 23.07.2024, затвердженого Законом України № 3891-ІХ від 23.07.2024 ОСОБА_7 таємно, шляхом вільного доступу із кабіни автомобіля, викрала чоловічі джинси блакитного кольору вартістю 332, 83 грн, в кишенях яких знаходились грошові кошти в сумі 2000 грн, 30 євро (згідно курсу валют Національного банку України станом на 06.10.2024 становить 1365,7 грн), з гаманця, який знаходився на передній панелі автомобіля викрала 3500 турецьких лір (згідно курсу валют Національного банку України станом на 06.10.2024 становить 4221,7 грн) та 220 євро (згідно курсу валют Національного банку України станом на 06.10.2024 становить 10015 грн.)

Своїми діями ОСОБА_5 завдала матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 17 935, 23 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

19 грудня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Слідчий СВ ОСОБА_4 вказує, що досудовим розслідуванням зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, зокрема: - заява ОСОБА_9 ; - протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 ; - протокол добровільної видачі предметів; - протокол допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом огляду відеозаписів із камер відеоспостереження автозаправки ; - протоколом огляду місця події; - повідомленням про підозру ОСОБА_5 .

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Бєлозоров проти Росії та України", визначено, що «тяжкість обвинувачення може бути підставою для тримання під вартою на початкових етапах провадження».

Із урахуванням здобутих в ході досудового розслідування даних, особи підозрюваного, в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної її поведінки та виконання нею процесуальних рішень, виходячи з наступного.

Слідчий СВ ОСОБА_4 вказує, що відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоює забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні, а також запобігання спробам передбачених ст.177 КПК України ризиків, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який є тяжким злочином, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Вказана обставина свідчить про те, що ОСОБА_5 усвідомлює негативні юридичні наслідки за вчинене нею діяння, які можуть полягати у засудженні її до покарання, відбування якого здійснюється в умовах ізоляції від суспільства.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»;

2)незаконно впливати на свідків (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що у даному кримінальному провадженні допитано ряд свідків, зокрема які знайомі ОСОБА_5 , це свідчить про те, що вона може надалі впливати на свідків з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення злочину. ОСОБА_5 , перебуваючи у статусі підозрюваної може активно впливати на свідків, оскільки свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надавалися ними на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України, враховуючи положення ч. 4 ст. 95 КПК України, згідно яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них;

3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 зможе ухилятися від явки до слідчого/суду для участі у проведенні слідчих/процесуальних дій у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження щодо неї враховуючи обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення;

4) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п.5 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Незважаючи на це ОСОБА_5 вчинила новий злочин. ОСОБА_7 на шлях виправлення не стала, а вчинила новий злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, обсягу пред`явленої йому підозри. До того ж, не має беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені п. 1,2,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбаченого законом випадках за встановленою процедурою. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принципу поваги до особистої свободи підозрюваної ОСОБА_5 .

Слідчий СВ ОСОБА_4 вказує, що враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, наявність перелічених ризиків, застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також для запобігання вищевказаних ризиків.

З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваної ОСОБА_5 ,та виконання нею процесуальних обов`язків, ухилення від органу досудового розслідування/суду, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, швидкого, повного та неупередженого здійснення досудового розслідування, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, слід застосувати найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 днів.

Вислухавши слідчого СВ ОСОБА_4 , підозрювану ОСОБА_5 , її захисника ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали, додані до клопотання, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи підставності заявленого клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого СВ ОСОБА_4 про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задоволити в повному обсязі з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

29 січня 2025 року підозрювану ОСОБА_5 було затримано в порядку виконання ухвали слідчої судді від 24.12.2024 року про дозвіл на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо неї за підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

19 грудня 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

29 січня 2025 року ОСОБА_5 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_5 , слідча суддя вважає, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Чеботарі проти Молдови" (Cebotari v. Moldova),

N 35615/06, п.48, від 13.11.2007) зазначено, що за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 п. 175 зазначено, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідча суддя вважає, що під час досудового розслідування зібрано ряд доказів, які дають підстави обгрунтовано підозрювати ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України, що міститься в заяві ОСОБА_9 ; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколі добровільної видачі предметів; протокол допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколі огляду відеозаписів із камер спостереження автозаправки; протоколі огляду місця події; повідомленні про підозру ОСОБА_5 .

За таких обставин, оголошення підозри, оголошення про зміну раніше оголошеної підозри ОСОБА_5 та обрання запобіжного заходу щодо неї, не суперечать нормам Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та нормам КПК України.

Крім того, з матеріалів досудового розслідування вбачається, що підозрювана ОСОБА_5 , вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Бєлозоров проти Росії та України" визначено, що «тяжкість самого обвинувачення може бути підставою для тримання під вартою на початкових етапах провадження».

Як зазначено у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Becciev v. Moldova» від 04.10.2005 (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися судом у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Підозрювана ОСОБА_5 раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, що підтверджується відомостями, які містяться в вимозі про судимість, хоч і в даний час, в силу статті 89 КК України, вважається не судимою, однак належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення та перевиховання не стала і знову вчинила нове умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Вказані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_5 схильна до вчинення злочинів і може продовжити злочинну діяльність, а це є ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрювана ОСОБА_5 не одружена, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно ніде не працює, знята з місця останньої реєстрації м. Мамаївці Чернівецької області, проживає без реєстрації в с. Погорілівка Чернівецького району Чернівецької області короткий період часу, а відтак не має міцних соціальних звязків з родиною та може в будь- який час змінити своє місце проживання і виїхати за межі села, області або країни.

Слідча суддя вважає доведеним той факт, що спокуса у підозрюваної ОСОБА_5 ухилитися від слідства та суду є великою, що вона і робила, ухилялась від слідства та суду та була в подальшому затримана, на виконання ухвали слідчого судді від 24.12.2024 року про дозвіл на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і немає вагомих перешкод для того, щоб не піддатися цій спокусі вдруге, а це є ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час, слідча суддя вважає не доведеними існування ризику, зазначеного під п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, як про це вказує захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 , а саме незаконного впливу на свідка, оскільки будучи тривалий час в розшуку, до свідка не з`являлась, тиск на свідка не чинила, не змушувала міняти покази, жодних заяв про такий тиск чи спробу тиску, стороною обвинувачення суду не подано.

Зі змісту ст. 178 зазначеного Кодексу вбачається, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною 1 статті 183 вказаного Кодексу передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий та прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , слідча суддя вважає підозру обґрунтованою, враховує, що підозрювана в міру: 1) тяжкості покарання, яке їй загрожує; 2) репутації і попереднього кримінального минулого; 3) способу життя; 4) майнового стану і відсутності офіційного місця роботи, відсутності міцних соціальних зв`язків із родиною - не зможе дотриматись належної процесуальної поведінки у випадку обрання щодо нього менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 більш м`якого, окрім виняткового у вигляді тримання під вартою, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: її спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також, зважаючи на доведеність прокурором наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідча суддя вважає за доцільне клопотання слідчого СВ ОСОБА_4 про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задоволити.

При цьому, слідча суддя враховує вимоги статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», яким передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У зв`язку із наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та встановлених достатніми доказами ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є підстави обрати стосовно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням суми застави.

Обрання менш суворого запобіжного заходу (домашього арешту), аніж тримання під вартою, як про це просить захисник ОСОБА_6 та підозрювана ОСОБА_5 , не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної та запобігти вище вказаним ризикам.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 Кодексу слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Застава судом визначається в розмірі, визначеному ч. 5 ст. 182 КПК України.

Крім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_5 , визначені цими правовими нормами обов`язки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192 КПК України, слідча суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 - задоволити.

Обрати стосовно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, з повною середньою освітою, жительки АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 (шістдесят) днів з визначенням розміру застави.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави у межах двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі - 60560 (шістдесять тисяч п`ятсот шістдесять) гривень в національній грошовій одиниці, яка може бути внесена, як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Тернопільській області.

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до слідчого СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області із встановленою ним періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , що вона звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної в даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому вона перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання його під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення негайно здійснює розпорядження про звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчу суддю, а якщо застава внесена під час судового провадження, прокурора та суд.

З моменту звільнення з - під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали становить 60 днів і закінчується о 15.00 годині 28 березня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена в Тернопільський апеляційний суд протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя/підпис/

Копія вірна:

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000408 від 06 жовтня 2024 року.

Ухвала набрала хзаконної сили " " _________________ року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали видано " " ________________ року.

Секретар: