Справа № 456/6473/24
Провадження № 1-кс/456/1405/2024
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

10 грудня 2024 року Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 , неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчої СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою неповнолітньому підозрюваному

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Одеса, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України, студенту 1-го курсу Жидачівського професійного ліцею, не працюючому, не одруженому, раніше не судимому, відносно якого 13.09.2024 скеровано обвинувальний акт до Жидачівського районного суду Львівської області за ч. 4 ст. 186 КК України, 31.10.2024 повідомлено про підозру за ч.4 ст.296 КК України,

встановив:

Суть питання, що вирішується, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

В обґрунтування клопотання слідча покликається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 05.12.2024 близько 23 години 30 хвилин неповнолітній ОСОБА_4 разом з неповнолітнім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували в автомобілі марки «ВАЗ 2105» з реєстраційним номером № НОМЕР_1 , поблизу залізничного вокзалу у м. Ходорів Стрийського району Львівської області, що по вул. Привокзальна, 8, де також перебував потерпілий ОСОБА_10 , із яким вони раніше знайомі не були та попросили у нього сигарети. Під час спілкування із вищевказаними особами, ОСОБА_10 запитав, чи змогли б вони його підвезти у село Городище Стрийського району Львівської області, на що вище вказані особи погодились. Приїхавши на автомобілі «ВАЗ 2105» з реєстраційним номером № ТА 321050, 06.12.2024 близько 00 годин 30 хвилин у село Городище Стрийського району Львівської області, потерпілий ОСОБА_10 вийшов з автомобіля та пішов у напрямку адреси свого проживання. У цей час у неповнолітнього ОСОБА_4 , неповнолітнього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , виник раптовий взаємоузгоджений умисел на відкрите заволодіння чужим майном. Надалі, з корисливих мотивів, повторно (неповнолітній ОСОБА_8 ), в умовах воєнного стану, діючи групою осіб за попередньою змовою, та усвідомлюючи, що їхні дії носять відкритий характер для потерпілого, неповнолітній ОСОБА_4 підбіг до потерпілого ОСОБА_10 та розпилив газ із перцевого балончика «Терен 4М» в область очей, після чого наніс один удар в обличчя, а саме в ділянку нижньої губи зліва, внаслідок чого потерпілий впав на землю. Надалі, неповнолітній ОСОБА_8 , перебуваючи в безпосередній близькості наніс удари ногою по тілу потерпілого, чим вчинив насильство, яке не було небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Надалі, неповнолітній ОСОБА_8 , неповнолітній ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , скориставшись тим, що воля і здатність потерпілого ОСОБА_10 до опору була подавлена у зв`язку з його попереднім побиттям, діючи умисно, протиправно, повторно (неповнолітній ОСОБА_8 ), із корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, з верхнього одягу потерпілого відкрито заволоділи його майном, а саме: мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 13C», вартістю близько 8000 гривень, сім-карткою мобільного оператора «Lifecell», вартістю близько 99 гривень, пачкою сигарет «Parlament», вартістю близько 110 гривень, запальничкою «ВІС», вартістю близько 25 гривень, спортивним рюкзаком, марки «Adidas» чорного кольору, вартістю близько 1200 гривень, обіднім пластиковим контейнером, вартістю близько 100 гривень, а всього відкрито викрали майно, що належить потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 9534 гривні. В результаті нанесення неповнолітнім ОСОБА_4 та неповнолітнім ОСОБА_8 ударів та в результаті розпилення сльозоточивого газу неповнолітнім ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійної гематоми нижньої губи зліва, хімічного опіку рогівки та кон`юктивального мішка, що відносяться до легкого тілесного ушкодження. Після цього, неповнолітній ОСОБА_4 , неповнолітній ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покинули місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 9534 гривні. Таким чином, в діях неповнолітнього ОСОБА_4 наявні всі підстави для обґрунтованої підозри у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. 06.12.2024 неповнолітньому ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У клопотанні слідча СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 , просить застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, та в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою покладається на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке вчинене групою осіб, вчинив умисний злочин, який становить підвищену небезпеку для оточення, відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_10 , не надав необхідну медичну допомогу та не повідомив про вчинене компетентні органи України, а відтак останній, побоюючись реальної міри покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім цього, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснювати моральний тиск та незаконний вплив на потерпілого, свідків, інших підозрюваних шляхом переконання та залякування, схиляння їх до зміни даних ними показань, або відмови дачі показань у кримінальному провадженні, а тому наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім цього наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 вже вчиняв аналогічного складу кримінальні правопорушення. За таких обставин, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що застосування до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, гарантувати не ухилення від явки до органу досудового розслідування та суду.

Позиція сторони обвинувачення в суді.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та навела обставини, викладені в клопотанні, просить клопотання задоволити в повному обсязі.

Слідча ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Позиція сторони захисту в суді.

Підозрюваний ОСОБА_4 клопотання заперечив, вказав, що потерпілий самостійно спровокував конфлікт, коли вони вийшли з автомобіля на вулицю, потерпілий почав його ображати і він застосував відносно нього балончик та наніс потерпілому один удар. Про викрадення мобільного телефону йому не було нічого відомо. Свій рюкзак, потерпілий сам залишив в автомобілі. Потерпілий йому погрожував в автомобілі, штовхав його. Просить передати його на поруки матері.

Законний представник підозрюваного ОСОБА_11 просить передати підозрюваного на поруки їй, як матері підозрюваного.

Захисник ОСОБА_5 просить в судовому засіданні застосувати відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 інший, більш м`який запобіжний захід, в тому числі передати на поруки матері, про що подав письмове клопотання. При цьому в судовому засіданні вказав, що в клопотанні сторони обвинувачення викладено лише версію сторони обвинувачення, яка на даний час належними та допустимими доказами не підтверджена. Обгрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України жодними доказами на даний час не підтверджена, ризики, визначені ст.177 КПК України прокурором не обґрунтовані та не доведені.

Установлені судом обставини, положення закону, яким суд керувався та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши думку прокурора, яка вважає за потрібне застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, думку підозрюваного, законного представника підозрюваного та його захисника, які просять застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід задоволити, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 іншого, більш м`якого запобіжного заходу відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

За змістом ст..492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Однією з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у справі «К.-Ф. проти Німеччини» 27.11.1997 (заява №144/1996/765/962) ЄСПЛ наголошував, що обґрунтованість підозри, наявність якої має служити підставою для арешту, є невід`ємним елементом запобіжної гарантії проти свавільного арешту й затримання, що передбачено п. «С» ч. 1 ст. 5 Конвенції. Наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа ймовірно вчинила правопорушення. Однак, факти, які зумовлюють виникнення підозри, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який є необхідним на пізнішому етапі кримінального розслідування.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий та прокурор довели обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_4 .

Так, згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 06.12.2024 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (кримінальне провадження №0001202) /а.с.9/.

06.12.2024 неповнолітньому ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення /сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення/ свідчать, зокрема: заява потерпілого ОСОБА_10 від 06.12.2024 /а.с.19/; протокол огляду місця події від 06.12.2024 /а.с.20/; протокол огляду речей (предметів) від 06.12.2024 /а.с.22/; протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 06.12.2024 /а.с.23-24/; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 06.12.2024 /а.с.30/; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 06.12.2024 /а.с.31/; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 06.12.2024 /а.с.36-37/; протокол допиту неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 від 09.12.2024 /а.с.37-39/; протокол допиту неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_8 від 09.12.2024 /а.с.41-42/; протокол проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 від 09.12.2024 /а.с.44-45/; протокол проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_10 від 09.12.2024 /а.с.46-48/; протокол проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_9 від 09.12.2024 /а.с.49-51/; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.12.2024 /а.с.52-53, 54-55, 56-57/.

Таким чином, на даній стадії слідчий та прокурор навели переконливі факти того, що неповнолітній ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні правопорушення, яке йому інкримінується.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_4 є студентом 1-го курсу Жидачівського професійного ліцею, однак за місцем навчання характеризується негативно, заняття відвідує вкрай рідко, суспільно-корисною діяльністю не займається, раніше не судимий, однак відносно якого13.09.2024 скеровано обвинувальний акт до Жидачівського районного суду Львівської області за ч. 4 ст. 186 КК України, та якому 31.10.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України. Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нового умисного злочину групою осіб, який становить підвищену небезпеку для оточення, згідно з пред`явленою підозрою наніс потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження, усвідомлюючи при цьому, що у потерпілого були відсутні будь-які предмети, які б могли загрожувати його життю та здоров`ю та усвідомлював, що після вчиненого потерпілий не міг чинити опір, та разом із спільниками відкрито заволодів його майном. Окрім цього, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, не надав необхідну медичну допомогу та не повідомив про вчинене компетентні органи України, а відтак останній, побоюючись реальної міри покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, враховуючи те, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_4 є місцевим жителем та знайомий із усіма особами у даному кримінальному провадженні, може здійснювати моральний тиск та незаконний вплив на потерпілого, свідків, інших підозрюваних шляхом переконання та залякування, схиляння їх до зміни даних ними показань, або відмови дачі показань у кримінальному провадженні, а тому наявний ризик, передбачений п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України свідчить той факт, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 зареєстровано не одне кримінальне провадження, у яких до нього застосовувалися більш м`які запобіжні заходи, які він неодноразово порушував.

Обставинами, які підтверджують існування ризиків, передбачених ст..177 КПК України, слідчий суддя вважає:

- особу неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років;

- характер та обставини кримінального правопорушення, яке інкримінують підозрюваному у складі групи осіб, яке становить підвищену небезпеку для оточення, які характеризують його як особу, яка не має достатніх моральних цінностей, зухвало нехтує нормами права та моралі;

- пред`явлення підозрюваному ОСОБА_4 підозри у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000090 від 28.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, в якому неповнолітньому ОСОБА_4 слідчим суддею Стрийського міськрайонного суду 12.11.2024 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання, який він неодноразово порушував;

- здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001202 від 06.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, обвинувальний акт у якому скеровано до Жидачівського районного суду Львівської області 13.09.2024;

- ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 16.07.2024, згідно з якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання, з застосуванням ст.69 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік. При цьому слідчий суддя зауважує, що в межах вказаного кримінального провадження до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, який він також порушував.

Слідчий суддя обираючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, враховує що у разі, якщо підозрюваний залишиться на волі, він зможе вчинити інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

При цьому слідчий суддя зауважує, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, слідчий суддя повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам ч.2 ст.183 КПК України.

Частиною 4 статті 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відтак, відсутні обґрунтовані підстави застосування відносно ОСОБА_4 , альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки він підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Відсутність підстав для застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Кримінально-протиправна поведінка підозрюваного свідчить про неможливість зробити для себе належних висновків та припинити вчиняти кримінальні правопорушення, належним чином виконувати процесуальні обов`язки, нехтування останнім нормами права та моралі, легковажне і помилкове усвідомлення про можливість уникнення законного покарання свідчить про неможливість застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч.1 ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно достатті 194 цього Кодексуі зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Крім того, однією з умов обрання такого запобіжного заходу є впевненість слідчого судді в тому, що поручитель дійсно може впливати на поведінку підозрюваного та забезпечити його доставлення до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги підозрюваного до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого забезпечують можливість реального впливу поручителів на її поведінку.

Згідно з матеріалами клопотання, законний представник підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_6 неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов`язків, що ставить під обґрунтований сумнів об`єктивну можливість виконання нею як поручителями обов`язку доставити підозрюваного в суд на першу вимогу.

Слідчий суддя вважає, що відсутні також підстави для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання, оскільки у інших кримінальних провадженнях щодо нього вже були застосовані більш м`які запобіжні заходи і підозрюваний їх неодноразово порушував. При цьому слідчий суддя звертає увагу, що інкриміноване у вказаному кримінальному провадженні правопорушення було вчинено в нічний час, тобто в період, коли підозрюваний мав обов`язок перебувати під домашнім арештом за місцем проживання.

З урахуванням вищевикладених обставин, застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, застосовано бути не може, оскільки під заставою, як видом запобіжного заходу розуміється внесення на спеціальний рахунок, визначений у порядку, затвердженому законом, підозрюваним, коштів з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків, а у відповідності до матеріалів провадження жодних даних про те, що неповнолітній ОСОБА_4 офіційно працевлаштований та має постійний дохід і може внести грошові кошти, немає, а також досудовим слідством не встановлено інших фізичних осіб, чи юридичних осіб (заставодавців), які б виявили таке бажання, тому неможливим є застосування до нього запобіжного заходу, передбаченого ст. 182 КПК України, а саме застави.

Висновки слідчого судді.

Враховуючи обставини даного кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється неповнолітній ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного, а саме, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, характер та обставини кримінального правопорушення, інкримінованого останньому, які характеризують його як особу, яка не має достатніх моральних цінностей, схильна для досягнення своїх цілей злочинним шляхом та залишаючись на волі зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, вважаю за необхідне застосувати відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Керуючись ст.ст.176-179, 183, 184, 193-194, 196-197, 205, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 іншого, більш м`якого запобіжного заходу відмовити.

Клопотання слідчої СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 задоволити.

Застосувати до неповнолітнього підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, студента 1-го курсу Жидачівського професійного ліцею, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, відносно якого 13.09.2024 скеровано обвинувальний акт до Жидачівського районного суду Львівської області за ч. 4 ст. 186 КК України, 31.10.2024 повідомлено про підозру за ч.4 ст.296 КК України,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

Визначити термін дії ухвали про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Львівському слідчому ізоляторі №19 - шістдесят днів з 10 грудня 2024 року по 07 лютого 2025 року.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту оголошення даної ухвали, тобто з 10 грудня 2024 року 21 год. 50 хв.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному та скерувати начальнику ЛСІ УДДУ з ПВП Львівської області для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено о 11:30 год. 11 грудня 2024 року в приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Копію ухвали після виготовлення повного тексту надіслати для відома учасникам кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1