КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.11.2024 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , погоджене прокурором третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_10 , із забороною права на відчуження та розпорядження, а саме на рухоме та нерухоме майно:

- автомобіль марки CHEVROLET CRUZE, білого кольору, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ;

- земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212, кадастровий номер: :01:001:0994, площа: 1,99 га;

- грошові кошти в сумі 15 700 доларів США та 41 000 гривень, вилучені під час проведення обшуку автомобіля марки «Honda Acord», реєстраційний номер НОМЕР_3 (належить на праві приватної власності ОСОБА_7 ), яким користувався ОСОБА_10

_____________________________________________________________________________

Справа № 757/55378/24-к Слідчий суддя - ОСОБА_11

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2028/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 15 700 доларів США та 41 000 гривень, вилучені під час проведення обшуку автомобіля марки "Honda".

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що грошові кошти в сумі 15 700 доларів США та 41 000 гривень було вилучено в ході обшуку належного ОСОБА_7 на праві особистої приватної власності автомобіля марки «Хонда Акорд» д.н.з. НОМЕР_3 . Вказані кошти належать особисто ОСОБА_7 , яка не є стороною кримінального провадження.

Вилучені грошові кошти не відповідають критеріям поняття «речовий доказ», а тому не можуть бути використані в рамках розслідування кримінального провадження.

Законність походження вилучених у ОСОБА_7 під час обшуку грошових коштів підтверджується документально, оскільки остання 14.08.2024 задекларувала наявність у своєму володінні грошових коштів у сумі 10 000 доларів США та дохід за 2023 рік у сумі майже 100 000 грн.

З 11.01.2023 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 розірвано.

Крім того, апелянт посилався на порушення слідчим вимог ч.5 ст. 171 КПК, оскільки із клопотанням про арешт майна він звернувся не раніше 12 год. 30 хв. 22.11.2024, тобто через 10 діб після вилучення майна.

Також апелянт зазначав, що ухвалу слідчого судді постановлено без виклику та у відсутності ОСОБА_7 , копія вказаної ухвали власнику майна не надсилалась.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна розглянуто без виклику учасників судового провадження, відомості про направлення власнику майна або його представнику копії оскаржуваної ухвали у справі відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу подано представником третьої особи 10.02.2025 в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчими Головного слідчого управляння Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0009870 від 12.09.2024 за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.08.2024 року у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення громадян України чоловічої статі в умовах воєнного стану через державний кордон України, сприяння вчиненню таких дій порадами, вказівками, наданням засобів шляхом забезпечення ухвалення судових рішень в цивільних справах за завідомо надуманих обставин, які дають підставу для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а також виїзду за кордон під час дії на території України воєнного стану, та надання таких рішень для подальшого перетину кордону.

З цією метою, розуміючи, що самостійно та без залучення інших осіб реалізувати злочинний умисел буде неможливо, у точно не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.08.2024 ОСОБА_10 домовився із працівниками Мар`їнського районного суду Донецької області та іншими на цей час не встановленими службовими особами, ухвалювати позитивні рішення у справах щодо розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав матері та встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини віком до 18 років, за неправомірну вигоду в розмірі 3000 доларів США. При цьому, особа чоловічої статі, в інтересах якої ухвалюється відповідне судове рішення, не повинна підписувати та подавати до суду позовну заяву, сплачувати судовий збір, а також брати участь в судовому засіданні.

З метою відшукання найбільшої кількості військовозобов`язаних громадян, які зацікавлені отримати відстрочку від призову на військову службу, а також виїхати за кордон під час дії воєнного стану, ОСОБА_10 , 20.08.2024, діючи з метою особистого збагачення, перебуваючи в м. Покровськ Донецької області, повідомив ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про свої можливості щодо організації ухвалення Мар`їнським районним судом Донецької області судового рішення в інтересах осіб чоловічої статі, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, щодо розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав матері та встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини за надуманих обставин, на підставі якого можливо уникнути призову на військову службу під час мобілізації та безперешкодно виїхати за межі кордону України. При цьому, ОСОБА_10 довів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що для винесення відповідного судового рішення необхідно надати йому електронні копії паспортів особи, в інтересах якої ухвалюється судове рішення, та його дружини, їх ідентифікаційних кодів, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження неповнолітньої дитини, а також надати номери їх мобільних телефонів. Також ОСОБА_10 повідомив, що судове рішення буде ухвалене через 10 днів після надання йому за допомогою месенджерів копій вищевказаних документів, при цьому запевнив, що брати участь в судовому засіданні, підписувати будь-які документи та сплачувати судовий збір, не потрібно. При цьому, ОСОБА_10 вказав, що за організацію підготовки указаного ним судового рішення, кожна зацікавлена особа перед його отриманням, повинна буде передати йому грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, частина з яких буде ним передана працівникам Мар`їнського районного суду Донецької області.

У період з 17.09.2024 по 28.09.2024 ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з працівниками Мар`їнського районного суду Донецької області та іншими невстановленими особами, вчинив умисні дії, направлені на організацію незаконного переправлення особи - громадянина ОСОБА_14 через державний кордон України та сприяння вчиненню таких дій порадами, вказівками, наданням засобів за наступних обставин.

Так, 17.09.2024, ОСОБА_12 , перебуваючи в м. Покровськ Донецької області, під час приватної бесіди повідомив своєму знайомому ОСОБА_14 про можливість організації та сприяння ОСОБА_10 переправлення останнього через державний кордон України шляхом забезпечення ухвалення Мар`їнським районним судом Донецької області рішення щодо розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав матері та встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком неповнолітньої дитини, яке надає підставу для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а також виїзду за кордон, при наданні електронних копій раніше вказаних ОСОБА_10 документів, та при умові надання йому грошової винагороди в сумі 3000 доларів США. Розуміючи, що подібні судові рішення є незаконними, оскільки ґрунтуються на видуманих обставинах та без необхідності підписання та подачі до суду позовної заяви, ОСОБА_14 дійшов висновку, що вказана сума є неправомірною вигодою для ОСОБА_10 та працівників Мар`їнського районного суду Донецької області.

Надалі, 18.09.2024 ОСОБА_14 через месенджер «WhatsApp» надіслав ОСОБА_12 фотокопії сторінок необхідних документів. В свою чергу, ОСОБА_12 , одержавши вказані документи, 18.09.2024 о 09 год 32 хв переслав їх через месенджер «WhatsApp» ОСОБА_10 на номер його мобільного телефону, на що останній повідомив, що організує ухвалення судового рішення Мар`їнським районним судом Донецької області щодо розірвання шлюбу ОСОБА_14 , позбавлення батьківських прав його дружини, а також встановлення факту самостійного виховання та утримання ОСОБА_14 неповнолітнього сина.

27.09.2024 о 08 год 30 хв ОСОБА_10 через месенджер «WhatsApp» з номеру мобільного телефону НОМЕР_4 написав ОСОБА_12 повідомлення про зустріч 28.09.2024 з метою передачі йому примірників судового рішення Мар`їнського районного суду Донецької області, ухваленого за позовом ОСОБА_14 , та одержання грошової винагороди у сумі 3000 доларів США.

Діючи на виконання незаконної вказівки ОСОБА_10 , прибувши 28.09.2024 приблизно о 12 год 44 хв до визначеного місця поблизу залізничного вокзалу у м. Дніпро, ОСОБА_12 одержав від ОСОБА_10 картонний конверт з логотипом «Нова пошта», в якому знаходились три паперові примірника копії судового рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 25.09.2024 у справі № 237/3699/24, ухваленого суддею ОСОБА_15 , яким розірвано шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , позбавлено батьківських прав ОСОБА_16 , встановлено факт, що ОСОБА_14 самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_17 .

Після одержання вказаного судового рішення ОСОБА_12 , дотримуючись попередніх домовленостей, передав ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 3000 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 28.09.2024 становить 123 625 гривень 50 копійок, поклавши їх на виконання вказівки останнього до автомобіля «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_3 , на якому ОСОБА_10 прибув на вказану зустріч.

Також під час вказаної зустрічі, ОСОБА_10 , сприяючи порадами та вказівками в організації незаконного переправлення громадян України чоловічої статі через державний кордон України та ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, вказав ОСОБА_12 про необхідність у подальшому подачі одержаного судового рішення до відповідного РТЦК та СП не особисто ОСОБА_14 , а через адвоката. Крім того, ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів, повідомив про можливість організувати ухвалення подібних судових рішень в інтересах інших осіб за грошову винагороду.

Крім того, ОСОБА_18 , у період з 29.09.2024 по 09.10.2024, продовжуючи свою протиправну діяльність, діючи за попередньою змовою із працівниками Мар`їнського районного суду Донецької області та іншими невстановленими особами, повторно вчинив дії, направлені на організацію незаконного переправлення особи - громадянина ОСОБА_19 через державний кордон України та сприяння вчиненню таких дій порадами, вказівками, наданням засобів за наступних обставин.

29.09.2024, ОСОБА_12 , перебуваючи в м. Хмільник Вінницької області, під час приватної бесіди за участі ОСОБА_14 , розповів ОСОБА_19 про можливість організації та сприяння ОСОБА_10 переправлення останнього через державний кордон України шляхом забезпечення ухвалення Мар`їнським районним судом Донецької області рішення щодо розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав матері та встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком неповнолітньої дитини, яке надає підставу для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а також виїзду за кордон, при наданні електронних копій раніше вказаних ОСОБА_10 документів, та при умові надання йому грошової винагороди в сумі 3000 доларів США. Розуміючи, що подібні судові рішення є незаконними, оскільки ґрунтуються на видуманих обставинах, судовий розгляд відбувається без участі та без необхідності підписання та подачі до суду позовної заяви, ОСОБА_19 дійшов висновку, що вказана грошова сума є неправомірною вигодою для ОСОБА_10 та працівників Мар`їнського районного суду Донецької області.

Надалі, 02.10.2024 ОСОБА_19 надіслав через месенджер «WhatsApp» ОСОБА_12 фотокопії необхідних документів. В свою чергу, ОСОБА_12 , одержавши вказані документи, 02.10.2024 о 14 год 06 хв переслав їх через месенджер «WhatsApp» ОСОБА_10 на номер його мобільного телефону, на що останній повідомив, що організує ухвалення судового рішення Мар`їнським районним судом Донецької області щодо розірвання шлюбу ОСОБА_19 , позбавлення батьківських прав його дружини, а також встановлення факту самостійного виховання та утримання його неповнолітньої доньки ОСОБА_20 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 04.10.2024 під час телефонної розмови ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_12 про те, що готові паперові примірники судового рішення Мар`їнського районного суду Донецької області за позовом ОСОБА_19 він матиме 08.10.2024. У подальшому, 08.10.2024 під час телефонної розмови ОСОБА_10 надав вказівку ОСОБА_12 передати йому попередньо обумовлену суму грошової винагороди в сумі 3000 доларів США в гривневому еквіваленті, оскільки такі вимоги йому висунули судді Мар`їнського районного суду Донецької області, а також останній домовився з ОСОБА_12 про їх зустріч у м. Дніпро для передачі грошових коштів в обмін на судове рішення.

Прибувши 09.10.2024 до визначеного місця, а саме на територію паркувального майданчика ТРЦ «NEO PLAZA», який розташований за адресою: м. Дніпро, вулиця Марії Кюрі, 5, під час зустрічі, приблизно о 16 год 27 хв. ОСОБА_12 одержав від ОСОБА_10 картонний конверт з логотипом «Нова пошта», в якому знаходились три паперові примірника копії судового рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 08.10.2024 у справі № 237/3818/24, ухваленого суддею ОСОБА_15 , про про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав.

Після одержання вказаних судових рішень ОСОБА_12 , дотримуючись попередніх домовленостей, сівши до автомобіля марки «Chevrolet Cruze», номерний знак НОМЕР_5 , на якому ОСОБА_10 прибув на вказану зустріч, передав йому грошові кошти в сумі 124 500 гривень, які ОСОБА_12 попередньо за вказівкою ОСОБА_10 обміняв з 3000 доларів США, а ОСОБА_10 поклав ці грошові кошти у вбудовану шухляду на панелі автомобіля.

12.11.2024 ОСОБА_10 повідомлено про підозру в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні вчиненню таких дій порадами, вказівками, наданням засобів, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 332 КК України; та в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні вчиненню таких дій порадами, вказівками, наданням засобів, вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 332 КК України

Як встановлено органом досудового розслідування, ОСОБА_10 на праві власності належить земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212, кадастровий номер: :01:001:0994, площа: 1,99 га., та автомобіль марки CHEVROLET CRUZE, білого кольору, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 користується автомобілем «Honda Acord», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .

Згідно даних протоколу обшуку від 12.11.2024, цього ж дня проведено невідкладний автомобіля марки «Honda Acord», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 15 700 доларів США та 41 000 гривень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.11.2024 надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «Honda Acord», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

22.11.2024 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про накладення арешту з метою забезпечення конфіскації як видку покарання, на майно підозрюваного ОСОБА_10 , із забороною права на відчуження та розпорядження, а саме на:

- автомобіль марки CHEVROLET CRUZE, білого кольору, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ;

- земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212, кадастровий номер: :01:001:0994, площа: 1,99 га;

- грошові кошти в сумі 15 700 доларів США та 41 000 гривень, вилучені під час проведення обшуку автомобіля марки «Honda Acord», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , та яким користувався ОСОБА_10 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.11.2024 задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_10 , із забороною права на відчуження та розпорядження, а саме на рухоме та нерухоме майно:

- автомобіль марки CHEVROLET CRUZE, білого кольору, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ;

- земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212, кадастровий номер: :01:001:0994, площа: 1,99 га;

- грошові кошти в сумі 15 700 доларів США та 41 000 гривень, вилучені під час проведення обшуку автомобіля марки «Honda Acord», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , та яким користувався ОСОБА_10 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді оскаржена лише в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 15 700 доларів США та 41 000 гривень, вилучені під час проведення обшуку автомобіля марки «Honda Acord», реєстраційний номер НОМЕР_3 , із накладеними заборонами, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо арешту вказаних грошових коштів.

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інше майно ОСОБА_10 у даному судовому провадженні ніким не оскаржена, а відтак колегією суддів не перевіряється.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Із висновками слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на вилучені грошові кошти погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги слідчим суддею дотримані належним чином.

Санкції інкримінованих підозрюваному ОСОБА_10 злочинів за ч. 3 ст. 332 КК України передбачають покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, з конфіскацією майна.

Як встановлено органом досудового розслідування, у користуванні ОСОБА_10 перебував автомобіль «Honda Acord», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 . Вказане підтверджується долученими до клопотання матеріалами, зокрема даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 30.09.2024, даними протоколу допиту свідка ОСОБА_12 .

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на грошові кошти, вилучені в ході обшуку автомобіля «Honda Acord», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перебував у користуванні підозрюваного ОСОБА_10 , з метою забезпечення можливої конфіскації вказаних грошових коштів як виду покарання, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на належне ОСОБА_10 майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, та призначення йому покарання у виді конфіскації майна, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що вилучені грошові кошти є особистими заощадженнями та належать ОСОБА_7 , яка не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні, з посиланням на дані декларації про доходи за 2023 рік, не спростовують висновків слідчого судді, викладених у оскарженій ухвалі.

Зокрема, долучена захисником до апеляційної скарги в інтересах ОСОБА_7 копія декларації про доходи за 2023 рік, яка містить відомості про наявність у ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 10000 доларів США, не може бути належним підтвердженням тієї обставини, що саме вказані грошові кошти у подальшому зберігались в транспортному засобі, яким користувався ОСОБА_10 , та були виявлені в ході обшуку 12.11.2024 разом із іншими грошовими коштами в даному автомобілі.

Надана апелянтом копія декларації ОСОБА_7 про доходи за 2024 рік також не може бути належним доказом на спростовування висновків слідчого судді, оскільки вказана декларація була подана ОСОБА_7 03.12.2024, тобто після розгляду слідчим суддею клопотання про арешт грошових коштів.

Інших достатніх даних на підтвердження доводів про належність вилучених грошових коштів саме ОСОБА_21 , апелянтом не надано.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на невідповідність вилучених грошових коштів критеріям речових доказів, не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки арешт грошових коштів у даному судовому провадженні накладено саме з метою можливості конфіскації майна як виду покарання, яка є самостійною підставою для арешту майна згідно п. 3 ч. 2, ч. 5 ст. 170 КПК України, та не вимагає відповідності вилученого майна ознакам речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчий суддя розглянув клопотання слідчого без повідомлення та участі ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , не можуть бути безумною підставою для скасування ухвали слідчого судді з огляду на положення ст. 172 КПК України, відповідно до яких, слідчий суддя за наявності підстав, викладених у наведеній нормі закону, може розглянути клопотання без повідомлення власника майна.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що слідчим пропущено строк звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України, не є визначеною законом безумовною підставою для відмови у його задоволенні.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3