Провадження №: 1-в/755/878/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" січня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання начальника Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про продовження адміністративного нагляду відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , установив :

І. Історія питання

За вироком Миронівського районного суду Київської області відносно ОСОБА_4 від 17 серпня 2015 року, зокрема, ухвалено визнати його винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією майна.

Надалі, ОСОБА_4 звільнився умовно-достроково 04 січня 2019 року з місць позбавлення волі.

Ухвалою цього місцевого суду від 08 січня 2024 року встановлено відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративний нагляд терміном на 1 (один) рік з наступними обмеженнями: 1. з`являтися на реєстрацію по нагляду з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. 1-й четвер щомісяця до Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві; 2. заборонити виїзд за межі міста Києва в особистих та службових справах без дозволу органів Національної поліції України; 3. заборонити відвідувати кафе, бари, ресторани та інші розважальні заклади, де реалізуються спиртні напої на розлив; 4. заборонити залишати своє місце проживання ( АДРЕСА_1 ) з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

ІІ. Суть подання

31 грудня 2024 року до місцевого суду надійшло це подання, у порядку Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» (надалі - Закон), про продовження адміністративного нагляду відносно особи, щодо якої внесено подання в частині адміністративного нагляду, відповідно до Закону, оскільки після звільнення з місць позбавлення волі він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчиненні адміністративні правопорушення за ст. 173-2, 187 КУпАП, тож з метою ефективного контролю за особою, щодо якої внесено подання про встановлення адміністративного нагляду, необхідно встановити на 6 місяців обмеження, котрі були визначені за ухвалою від 08 січня 2024 року.

ІІІ. Позиції сторін

Згідно з ст. 5 Закону у судове засідання викликається особа, щодо якої внесено подання про встановлення адміністративного нагляду, а за її клопотанням - і захисник, а також представник органу, начальник якого вніс подання, однак їх неприбуття, як в цьому випадку, не перешкоджає розгляду подання.

IV. Джерела права та акти їх застосування

Пунктом в) ст. 3 Закону визначено, що адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо вони після відбування покарання або умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, незважаючи на попередження органів Національної поліції, систематично порушують громадський порядок і права інших громадян, вчиняють інші правопорушення.

Згідно з п. в) ст. 4 Закону підставами для встановлення адміністративного нагляду є матеріали органів Національної поліції - щодо осіб, зазначених у пункті "в" статті 3 цього Закону.

V. Мотиви суду

Суд розглянувши подання, у порядку положень ст. 5 Закону, приходить до наступного:

(і) щодо підсудності

Відповідно до ст. 5 Закону адміністративний нагляд встановлюється: щодо осіб, зазначених у пункті "в" статті 3 цього Закону, - за місцем проживання особи, звільненої з місць позбавлення волі, за поданням начальника органу Національної поліції.

З подання слідує, що адреса проживання особи, звільненої з місць позбавлення волі визначена у межах Дніпровського району міста Києва, тобто подання начальника органу Національної поліції підсудне цьому місцевому суду.

(іі) щодо потреби в адміністративному нагляді

Згідно положень ст. 1 Закону, адміністративний нагляд - це система тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами Національної поліції.

Статтею 2 Закону передбачено, що адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню кримінальних правопорушень окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.

У даному випадку, з наявних матеріалів провадження у відношенні особи з`ясовано такі дані про неї та обставини її дій після звільнення з місць позбавлення волі, як-то:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Михайлючка, Шепетівського району Хмельницької області, громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- раніше судимий, окрім відомостей вказаних у п. І цієї ухвали також;

- під час перебування під адміністративним наглядом 15 (п`ятнадцять) разів порушував встановлені судом обмеження адміністративного нагляду.

В зв`язку із чим відносно останнього були складені адміністративні протоколи за ст. 187 КУпАП (порушення правил адміністративного нагляду)4

- 02.07.2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство) та постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.07.2024 року визнано винним у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення та накладено штраф у розмірі 170 грн;

- 06.09.2024, 23.09.2024, 24.09.2024 року складено 6 протоколів про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство) та постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.10.2024 року визнано винним у вчиненні вищезазначених адміністративних правопорушень та прийнято рішення у вигляді адміністративного арешту терміном на 10 діб.

Таким чином Суд, проаналізувавши надані матеріали органів Національної поліції, приходить до висновку, що особа, щодо якої внесено подання в частині адміністративного нагляду будучи засудженою до позбавлення волі після відбування покарання незважаючи на попередження органів Національної поліції систематично порушував громадський порядок і права інших громадян, вчиняють інші правопорушення у порядку КУпАП, у зв`язку з чим, на переконання суду, є необхідним продовжити встановлений щодо неї адміністративний нагляд з метою запобігання вчинення нею злочинів і здійснення виховного впливу.

Позаяк вказані у поданні дані свідчать про вчинення засудженим вказаних адміністративних правопорушень, засвідчують не бажання стати на шлях виправлення та ймовірну можливість вчинення ним, в подальшому, адміністративних та кримінальних правопорушень.

Отже, з огляду на з`ясування у справі обставин визначених ст. 3, 5 Закону є дійсною необхідність установлення адміністративного нагляду щодо засудженого.

Відповідно до ст. 6 Закону, адміністративний нагляд встановлюється у визначеному статтею 5 цього Закону порядку терміном від одного року до двох років і не може перевищувати термінів, передбачених законом для погашення або зняття судимості.

У разі, коли є підстава вважати, що особа, щодо якої встановлено адміністративний нагляд, залишається небезпечною для суспільства, адміністративний нагляд за поданням відповідного органу Національної поліції може бути продовжено у визначеному цим Законом порядку кожного разу ще на шість місяців, але не більше терміну, передбаченого законом для погашення або зняття судимості.

За таких умов, Суд враховуючи конкретні обставини справи та дані, які характеризуються особу, щодо якої внесено подання в частині адміністративного нагляду, з урахуванням особи піднаглядного, його способу життя і поведінку, враховуючи терміни передбачені законом для погашення або зняття судимості, вважає за необхідне адміністративний нагляд продовжити ще на шість місяців, але не більше терміну, передбаченого законом для погашення або зняття судимості.

(ііі) щодо об`єму обмежень

Аналізуючи запропоновані обмеження у поданні, Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 5 Закону у поданні мають бути визначені обмеження, які пропонує встановити на підставі статті 10 цього Закону відповідно начальник установи виконання покарань чи начальник органу Національної поліції щодо поведінки піднаглядного, та обґрунтування доцільності таких заходів.

Згідно ст. 10 Закону до осіб, щодо яких встановлено адміністративний нагляд, за постановою суду можуть бути застосовані частково або у повному обсязі такі обмеження: а) заборона виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу; б) заборона перебування у визначених місцях району (міста); в) заборона виїзду чи обмеження часу виїзду в особистих справах за межі району (міста); г) реєстрація в міліції від одного до чотирьох разів на місяць.

Так, обмеження вказані у поданні визначені ст. 10 Закону та є, на переконання суду, пропорційними та помірними, тобто такими, що не становить надмірний тягар для особи, у зв`язку з чим не суперечать ст. 10 Закону, оскільки є пропорційними переслідуваній меті, тобто запобіганню злочинності.

(іv) щодо наслідків встановлення адміністративного нагляду

Аналізуючи наслідки визначення особі адміністративного нагляду Суд вивчав їх через призму

- статті 7 Конвенції (ніякого покарання без закону), а саме чи становило його встановлення покарання, яке не існувало на момент вчинення злочину;

- статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції (свобода пересування) щодо права на свободу пересування та вільного вибору місця проживання з огляду на обмеження, котрі на нього накладаються в контексті встановлення адміністративного нагляду;

- статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції у відношенні права не бути притягненим до суду або покараним двічі, у зв`язку з установленням адміністративного нагляду, та враховуючи рішення Європейського суду з прав людини в справі «TIMOFEYEV AND POSTUPKIN v. Russia» (№ 45431/14; 22769/15, від 19 січня 2021 року (набуло статусу остаточного 31 травня 2021 року), https://hudoc.echr.coe.int/rus?i=001-221594), зауважує наступне:

? стаття 7 Конвенція (ніякого покарання без закону)

Основне питання, яке слід з`ясувати, чи будуть заходи щодо адміністративного нагляду «покаранням» у розумінні статті 7 Конвенції, чи вони виходили за межі положення зазначеної статті.

ЄСПЛ постановив, що основною метою оскаржуваних заходів було запобігання рецидиву злочинів. Тому вони мали превентивну мету й не можуть вважатися каральними чи становити покарання.

Щодо подібності між цими заходами та заходами покарання у виді обмеження/позбавлення волі, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до КК при призначенні покарання мають бути враховані будь-які обтяжувальні або пом`якшувальні обставини вчинення правопорушення, а отже, і ступінь вини особи, однак здійснення адміністративного нагляду залежить не від вини даної особи, а від суспільної «небезпеки» особи.

Отже, такі дії не мали карального характеру.

З приводу процедури встановлення та здійснення адміністративного нагляду ЄСПЛ зазначив, що така процедура відноситься до сфери регулювання адміністративного, а не кримінального законодавства. Зрештою, що стосується суворості заходів, ЄСПЛ зазначив, що хоча встановлені вимоги були обтяжливими й супроводжувалися додатковими обмеженнями, що суттєво впливали на життя заявника, суворість оскаржуваних заходів сама по собі не була визначальною, враховуючи те, що багато некримінальних заходів превентивного характеру можуть, як і належні кримінальні заходи, мати значний вплив на відповідну особу.

ЄСПЛ вважав, що зобов`язання та обмеження, накладені в межах адміністративного нагляду, не становили «покарання» у розумінні пункту 1 статті 7 Конвенції, а натомість їх слід розглядати як запобіжні заходи, до яких принцип незворотності, викладений у цьому положенні, не був застосовним. Тому заява щодо порушення за статтею 7 Конвенції була несумісною ratione materiae з положеннями Конвенції.

? стаття 2 Протоколу № 4 до Конвенції (свобода пересування)

Відповідно до практики ЄСПЛ будь-який захід, що обмежує право на свободу пересування, повинен бути передбачений законом, переслідувати законну мету та бути необхідним у демократичному суспільстві.

ЄСПЛ зазначив, що оскаржувані заходи мали юридичне обґрунтування в національному законодавстві і відповідали вимозі доступності.

Ураховуючи висновок про те, що оскаржувані заходи не становили покарання у значенні статті 7 Конвенції, ЄСПЛ визнав безпроблемним застосування передбачених Законом превентивних заходів до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі з урахуванням їхньої поведінки.

ЄСПЛ зазначив, що Закон детально регламентував категорії осіб, яких стосувався адміністративний нагляд, і посилався на об`єктивні критерії, такі як наявність «статусу засудженої особи», судимість якої не знята або не погашена, серйозність правопорушення, вчинення конкретних кримінальних чи адміністративних правопорушень. Жоден із цих критеріїв не залишав свободи розсуду для національних судів щодо осіб, до яких слід застосовувати такі превентивні заходи. Відповідно тривалість адміністративного нагляду не може перевищувати тривалості «статусу засудженої особи» відповідно до КК.

ЄСПЛ вважав, що положення Закону і їхні часові межі були достатньо передбачуваними щодо категорії осіб, до яких вони могли застосовуватися.

Щодо цілей оскаржуваних заходів ЄСПЛ вважав, що заходи, які обмежують свободу пересування переслідували мету «попередження злочинності».

У контексті пропорційності заходу, який обмежує свободу пересування, ЄСПЛ зазначив, що згідно з національним законодавством тривалість адміністративного нагляду встановлюється законом і не є дискреційним питанням для судді, який не має повноваження зменшувати таку тривалість залежно від конкретних обставин у справі даної особи.

ЄСПЛ постановив, що заходи адміністративного нагляду були пропорційними цілям, яких прагнули досягти. Отже, порушення статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції встановлено не було.

? стаття 4 Протоколу № 7 до Конвенції (право не бути притягненим до суду або покараним двічі)

ЄСПЛ зазначив, що заходи адміністративного нагляду не становлять покарання в розумінні статті 7 Конвенції (ніякого покарання без закону). Відповідно ЄСПЛ вирішив, що накладання цих заходів не є рівнозначним «повторним покаранням у кримінальному провадженні» у значенні статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції. Ця скарга була несумісною ratione materiae із цим положенням.

Обставини цієї справи не є настільки відмінними, аби Суд у ній дійшов протилежних висновків, ані ж ЄСПЛ у вказаній справі. Відповідно Суд не убачає певної невідповідності або ж порушення прав у разі встановлення адміністративного нагляду щодо особи з її конвенційними правами.

VІ. Висновок

У провадженні є дійсними обставини визначені Законом для продовженя встановленого адміністративного нагляду.

Згідно ст. 5 Закону після розгляду справи суддя, зокрема, оголошує постанову про встановлення адміністративного нагляду та обмежень, які встановлюються щодо поведінки піднаглядного.

Постанова судді, відповідно до ст. 5 Закону, надсилається для виконання начальнику органу Національної поліції України за місцем проживання особи, щодо якої встановлено нагляд, тобто в цьому випадку до Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві.

На підставі викладеного та керуючись Законом України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі", Суд ухвалив:

подання - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 січня 2024 року, адміністративний нагляд терміном на шість місяців, але не більше терміну, передбаченого законом для погашення або зняття судимості за вироком Миронівського районного суду Київської області від 17 серпня 2015 року щодо нього, з наступними обмеженнями:

1. з`являтися на реєстрацію по нагляду з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. 1-й четвер щомісяця до Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві (з урахуванням обмежень під час дії воєнного стану);

2. заборонити виїзд за межі міста Києва в особистих та службових справах без дозволу органів Національної поліції України (з урахуванням обмежень під час дії воєнного стану);

3. заборонити відвідувати кафе, бари, ресторани та інші розважальні заклади, де реалізуються спиртні напої на розлив;

4. заборонити залишати своє місце проживання ( АДРЕСА_1 ) з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги та прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога» в регіоні проживання засудженого.

Роз`яснити сторонам, що:

? у разі злісного порушення правил адміністративного нагляду, передбачених статтями 9 і 10 цього Закону, особи, щодо яких встановлено адміністративний нагляд, притягаються до відповідальності згідно з законодавством;

? посадові особи, винні у порушенні законодавства України про адміністративний нагляд, притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством;

? адміністративний нагляд припиняється з підстав регламентованих ст. 8 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі".

Копію постанови судді вручити сторонам та надіслати для виконання та забезпечення контролю начальнику Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві.

Постанова судді може бути оскаржена в установленому законом порядку.

С у д д я ОСОБА_1