Справа № 761/3156/25
Провадження № 1-кс/761/2803/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на рішення дізнавача Шевченківського УП ГУНП у м. Києві у кримінальному провадженні № 120 241 051 000 016 63 від 05.09.2024 про відмову у визнанні потерпілим,

у с т а н о в и в:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 04.12.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 120 241 051 000 016 63 від 05.09.2024 за ст. 356 КК України.

На обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_3 звернувся до дізнавача Шевченківського УП ГУНП у м. Києві з заявою про визнання його потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Водночас, постановою від 04.12.2024 дізнавач відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, оскільки останньому шкода не завдана.

Заявник, вважаючи вказане рішення дізнавача необґрунтованим, просив його скасувати та зобов`язати дізнавача повторно розглянути його заяву.

У судове засідання заявник не прибув, просив розгляд справи проводити у його відсутність.

Враховуючи наявність документів, що дозволяють встановити необхідні обставини, слідчий суддя вважав за можливе провести розгляд скарги без участі заявника.

Дізнавача Шевченківського УП ГУНП у м. Києві до суду не прибув, про наявність поважних причин неявки не повідомив, що у силу ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК фіксація за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши скарги та долучені до неї документи, дійшов висновку про таке.

Статтею 2 КПК визначені завдання кримінального провадження, до яких, серед іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Крім того, кримінальним процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування покладається на слідчого суддю.

Отже, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Відповідно до ст. 25 КПК слідчий зобов`язаний у межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування, зокрема в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Статтею 7 КПК передбачені загальні засади кримінального провадження, однією з яких є законність, сутність якої розкрита у ст. 9 КПК.

Так, частиною 1 статті 9 КПК на слідчого під час кримінального провадження покладений обов`язок неухильного дотримання вимог Кримінального процесуального кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Рішення дізнавача у відповідності до вимог ч. 3 ст. 110 КПК приймається у формі постанови.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК постанова діззнавача має містити, зокрема, відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви її прийняття, обґрунтування та посилання на положення КПК.

Таким чином, враховуючи викладене, законним процесуальне рішення може визнаватись лише у разі його відповідності вищевказаним вимогам.

У той же час, рішення дізнавача від 04.12.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 120 241 051 000 016 63 від 05.09.2024 зазначеним вимогам не відповідає з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Статтею 92 КПК обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на прокурора та слідчого.

Дізнавачем Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за заявою групи Мешканців ЖК «Шевченківський», до яких серед інших входить ОСОБА_3 , про вчинення кримінального правопорушення

Відомості за вказаною заявою внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.09.2024 за № 120 241 051 000 016 63 з попередньою правовою кваліфікацією ст. 356 КК.

Як вбачається з матеріалів скарги, у заяві про визнання його потерпілим у цьому кримінальному провадженні останній зазначив відомості про заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 54 КПК права і обов`язки потерпілого виникають з моменту подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

У силу ч. 2 ст. 55 КПК особою, яка прийняла заяву про визнання певного суб`єкта потерпілим у кримінальному провадженні, має бути вручена останньому пам`ятка про права та обов`язки потерпілого.

Отже, враховуючи зазначене вище, дізнавач у своїй постанові про відмову у визнанні потерпілим мав послатися на докази, зібрані у ході досудового розслідування, які доводять, що зазначеними у заяві ОСОБА_3 діями, останньому шкоди не заподіяно.

Однак, постанова дізнавача не містить посилань на обставини, встановлені у ході досудового розслідування, які б слугували підставою для прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Лише цитування норм кримінального процесуального закону не доводять наявність даних, які б свідчили про відсутність матеріальної чи моральної шкоди.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що досудове розслідування здійснюється за ст. 356 КК, яка передбачає обов`язкову наявність шкоди інтересам, зокрема, фізичних осіб, що безумовно свідчить про наявність у кримінальному провадженні потерпілого.

З огляду на викладені вище обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова дізнавача є необґрунтованою, тому підлягає скасуванню.

Наведене у своїй сукупності приводить слідчого суддю до висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 2, 7, 9, 22, 55, 303-306, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову дізнавача Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 04.12.2024 у кримінальному провадженні № 120 241 051 000 016 63 від 05.09.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим скасувати.

Зобов`язати дізнавача повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 14.10.2024.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1