Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2543/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/486/25
Категорія ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №274/2543/24 за апеляційною скаргою прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31.01.2025 відносно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 14.11.2023 Бердичівським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в:

зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання:

- за ч.2 ст.307 КК України з врахуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією всього належного йому особистого майна;

- за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією всього належного йому особистого майна.

На підставі ч.1 ст.71,72 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 призначено за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.11.2023 та призначено до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому особистого майна.

Початок строку відбування призначеного ОСОБА_7 покарання обчислено з 26.11.2024, таким чином зарахувавши йому в строк покарання період попереднього ув`язнення з розрахунку день за день.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення Житомирським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром судових експертиз матеріалів, речовин та виробів, які становлять 18209 (вісімнадцять тисяч двісті дев`ять) гривень 15 копійок.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 у невстановлений час, у невстановленому місці та невстановленим способом, будучи засудженим за ч.1 ст.309 КК України протягом року, незаконно придбав психотропну речовину, яку зберігав при собі без мети збуту до 05.03.2024.

В подальшому, 05.03.2024 в період часу з 16 год. 40 хв. по 16 год. 59 хв. під час огляду на території гаражного кооперативу по вул. Одеській, 64А, в м. Бердичеві Житомирської області, поруч з гаражним приміщенням № НОМЕР_1 , працівниками поліції Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області у ОСОБА_7 було вилучено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР, загальною масою 0,7269 грам, яку він незаконно придбав та зберігав без мети збуту та добровільно видав працівникам поліції.

Крім того, у невстановлений день, час, місці, але не пізніше 26.11.2024, ОСОБА_7 вирішив стати на шлях протиправної діяльності, пов`язаної з правопорушеннями у сфері обігу психотропних та наркотичних речовин.

Так ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою збуту психотропних речовин для особистого збагачення, за допомогою мобільного телефону, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, у безкоштовному кросплатформеному месенджері «Теlеgram», зв`язався з невстановленою слідством особою, з якою домовився про зайняття спільним продажом психотропних речовин, виконуючи роль кур`єра, розкладаючи «закладки» з психотропною речовиною за грошову винагороду.

Таким чином ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з невстановленою слідством особою з метою незаконного збуту психотропних та наркотичних речовин, які, у невстановлений слідством час та місці, замовив у останньої.

В подальшому, 26.11.2024 ОСОБА_7 отримав від невстановленої слідством особи координати місця розташування особливо небезпечної психотропної речовини, психотропної речовини та наркотичного засобу, після чого в цей же день по вул. Мостовій в м. Бердичеві Житомирської області, із завчасно приготовленої схованки забрав згорток із ізоляційної стрічки, в якому знаходилися розфасована особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено РVР, психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін та наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, поклавши його до лівої внутрішньої кишені своєї куртки та в подальшому зберігав при собі з метою збуту, поки не був зупинений співробітниками Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області.

Цього ж дня, в період часу з 14 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв. працівниками поліції під час проведення особистого обшуку затриманого, неподалік будинку №3, що по вулиці Мостовій в м. Бердичеві Житомирської області, ОСОБА_7 було виявлено та вилучено у розфасованому вигляді: у 15 згортках особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено РVР, загальною масою 2,7599 г., а також 15 згортків із психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін загальною масою 0,167 г., та 4 згортки із наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, загальною масою 8,526 г., які останній незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

Кримінальна відповідальність за злочини, у вчиненні яких ОСОБА_7 визнається винуватим, передбачена ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом, правильності кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого, просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, в зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 призначити покарання: - за ч.2 ст.307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; - за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч.1 ст.71,72 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 призначити покарання шляхом часткового приєднання невідбутой частини покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.11.2023 та призначити до відбуття 6 (шість) років 1 (один) місяць позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. В решті вирок суду залишити без змін. При цьому, зазначає, що висновки суду першої інстанції про прийняття рішення про застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України щодо ОСОБА_7 , є безпідставними. Наголошує, що останній вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, під час відбування іспитового терміну за попереднім вироком, також за ст.309 КК України, наступне кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_7 вчинено вже під час судового розгляду кримінального провадження за ч.2 ст.309 КК України, що свідчить про переконане небажання ставати на шлях виправлення, і тому унеможливлює застосування щодо ОСОБА_9 ст.69 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, позицію прокурора в підтримку своїх апеляційних вимог, заперечення обвинуваченого щодо апеляційних вимог прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Встановлені судом фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються. Судовий розгляд провадження проведено в порядку ст.349 КК України.

Санкція ч.2 ст.307 та ч.2 ст.309 КК України, за якими ОСОБА_7 притягується до кримінальної відповідальності, передбачає покарання відповідно у виді волі на строк від 6-и до 10-и років з конфіскацією майна, та покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до 3-х років.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не в повній мірі дотримався вище наведених вимог закону.

Апеляційні доводи прокурора про відсутність достатніх підстав для застосування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 положень ст.69 КК України при призначені покарання є обґрунтованими.

Так, відповідно до ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

В обґрунтування свого рішення про призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України за ч.2 ст.307 КК України, суд першої інстанції пославшись на наявність низки обставин, що пом`якшують його покарання - щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення (встановлено за результатами судового розгляду), відсутність обтяжуючих обставин, той факт, що обвинувачений добровільно видав працівникам поліції свій мобільний телефон для огляду, підтвердив обставини вчинення злочину під час слідчого експерименту, як і вік обвинуваченого (19 років), що, на думку місцевого суду, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (ч.2 ст.307 КК України), вважав за можливе застосувати ст.69 КК України.

Апеляційний суд зауважує, що норми ч.1 ст.69 КК України, надають повноваження суду лише у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин.

Разом з тим, як встановлено апеляційним судом, суд першої інстанції при застосуванні ст.69 КК України, належно не врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше судимий за вчинення аналогічного кримінального правопорушення (ч.1 ст.309 КК України), належних висновків для себе так і не зробив, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, під час відбування іспитового терміну за попереднім вироком - вирок Бердичівським міськрайонним судом від 14.11.2023.

В свою чергу, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_7 вчинено вже під час судового розгляду кримінального провадження за ч.2 ст.309 КК України.

Крім того, останній характеризується посередньо, неодружений, не працює, згідно досудової доповіді має високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства,

На думку апеляційного суду вище зазначене приводить до об`єктивного висновку, що обвинувачений є схильним до вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, тощо, переконливо свідчить про системність в діях обвинуваченого, опосередковано підтверджує явну підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_7 , беззаперечно - стійке небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, обставини, котрі, серед іншого, визнані судом першої інстанції підставами для застосування ст.69 КК України, зокрема, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, є необґрунтованими, оскільки останній добровільно видав працівникам поліції свій мобільний телефон для огляду вже після того, як був зупинений останніми та перебував в приміщенні Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області. В свою чергу, формальна участь обвинуваченого в процесуальних діях в ході досудового розслідування, без належних даних в матеріалах кримінального провадження про надання ОСОБА_7 реальної допомоги органам правосуддя в з`ясуванні тих обставин вчинення правопорушень, які мають істотне значення для повного його розкриття, не є свідченням активного сприяння розкриттю злочину, в розумінні обставини, що пом`якшує покарання.

Апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував конкретні обставини та тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінальних правопорушень, системність його злочинних дій, явну підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_7 , незважаючи на молодий вік, а відтак застосування до нього положень ст.69 КК України при призначенні покарання - виключається.

З огляду на наведене, вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31.01.2025 відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України з постановленням вироку відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд враховує ступінь тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України є не тяжким та тяжким, особу винного, який є раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення (аналогічного), маючи непогашену судимість, інкриміноване кримінальне правопорушення вчинив під час іспитового терміну (ч.2 ст.309 КК України), кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України вчинено під час судового розгляду кримінального провадження за ч.2 ст.309 КК України, встановлену схильність останнього до вчинення ним кримінальних правопорушень та його стійке небажання стати на шлях виправлення, даних про особу обвинуваченого посередні характеристики, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, не працює, не має сім`ї, має молодий вік, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та вважає правильним призначити ОСОБА_7 покарання у відповідних межах санкцій ч.2 ст.307 (у мінімальному розмірі) та ч.2 ст.309 КК України, виключно у виді позбавлення волі, з застосуванням ч.1 ст.70, ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України.

На переконання апеляційного суду, саме таке покарання перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень і даним про його особу, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407,420, 615 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31.01.2025 відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

В цій частині ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання:

-за ч.2 ст.307 КК України у виді 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

-за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначити покарання ОСОБА_7 у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 визначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.11.2023 та призначити до відбуття ОСОБА_7 - 6 (шість) років 1 (один) місяць позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :