УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/4741/24

22 січня 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 (дистанційно)

захисника адвоката ОСОБА_5 (дистанційно)

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Костопіль клопотання прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Червища Камінь-Каширського району Волинської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Костопільського районного суду Рівненської області перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 23.11.2023 року, за ч. 4 ст. 408 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування зазначеного клопотання вказав, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України - самовільне залишення військової частини, з метою ухилитися від військової служби (дезертирство), вчинене в умовах воєнного стану.

Зокрема, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, проходячи службу у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні "солдат", діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою назавжди ухилитись від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), за відсутності поважних причин 19 жовтня 2023 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в наметовому містечку «Захисник», що за адресою: АДРЕСА_2 та в період часу з 19.10.2023 по 27.02.2024 року був відсутній на службі без поважних причин і не виконував службові обов`язки; 29 лютого 2024 року ОСОБА_4 самовільно, з метою назавжди ухилитись від проходження військової служби, залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та обов`язки військової служби із вказаного часу не виконував, чим вчинив дезертирство.

Вказав, що обґрунтованість обвинувачення підтверджується зібраними у рамках кримінального провадження №0000190 від 23.11.2023 р. доказами.

26 листопада 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 24 січня 2025 року, без права внесення застави.

Підставою для продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказує те, що ризики, які були підставою для застосуваня щодо нього такого виду запобіжного заходу, не припинили своє існування та не зменшилися.

Зокрема, продовжують існувати реальні ризики, передбачені п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, а саме позбавлення волі строком до дванадцяти років, обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, залишити постійне місце проживання, у незаконний спосіб перетнути кордон, ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, обвинувачений, перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити самокалічення або симулювати хвороби, підробивши відповідні документи.

Також обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.

При цьому просив врахувати, протиправну поведінку ОСОБА_4 та його нехтування наказами командира військової частини, а також вимогами Законів України та Статуту Збройних Сил України, останній, перебуваючи на волі, може схиляти до аналогічної протиправної поведінки інших військовослужбовців.

Будь-який інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти настанню вказаних ризиків та належному виконанню обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Просив врахувати, що відповідно до положень ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою; до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, для виконання завдань кримінального провадження просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, без визначення розміру застави.

У підготовчому судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, покликаючись на викладені у ньому обставини та просив його задовольнити

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні проти вказаного клопотання заперечували.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Судом встановлено, що ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 26 листопада 2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 24 січня 2025 року, без права внесення застави.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Наведене дає підстави вважати, що усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, у незаконний спосіб перетнути кордон, умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, вчинити інше кримінальне правопорушення, неналежною процесуальною поведінкою перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином встановлено, що ризики, передбачені п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 26 листопада 2024 року, на даний час не зменшилися та не відпали.

При цьому суд також враховує обгрунтованість пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 4 ст. 408 КК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою.

Підстав для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом не встановлено, потреби кримінального провадження на даний час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, що відповідає цілям і меті кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи те, що на території України введено воєнний стан, а також наявність обґрунтованих ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, вагомість зібраних у справі доказів про вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, суд вважає за вірне не визначати обвинуваченому розмір застави.

Таким чином, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам останнього переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, враховуючи, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на шістдесят днів, без визначення розміру застави.

Керуючись ч. 1, ч. 2 ст. 177, 178, 183, 194, 314. 315 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - на строк 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави, тобто до 22 березня 2025 року включно.

Строк дії ухвали рахувати з 15 год. 00 хв. 22 січня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати ДУ "Луцький слідчий ізолятор".

Ухвалу може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Костопільський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 331 КПК України подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

СуддяОСОБА_1