ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 689/153/25

Провадження № 11-кп/820/342/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000126 від 06.11.2024, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 березня 2025 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 березня 2025 року продовжено строк дії запобіжного заходу обвинуваченому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Піщане Золотоніського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянину України, сержанта резерву 43 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимому, -

у вигляді тримання під вартою на шістдесят діб, тобто до 19 травня 2025 року, з правом внесення застави в розмірі 151400 грн. з покладанням таких обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати до прокурора або суду за кожною вимогою;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

3)повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4)утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання даних обов`язків застава звертається в дохід держави.

Строк дії ухвали - з 21 березня 2025 року до 19 травня 2025 року.

Своє рішення суд мотивував тим, що інші запобіжні заходи, що є більш м`якими, не зможуть запобігти настанню ризиків, а саме що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, вплинути на заявленого прокурором свідка ОСОБА_8 та іншого обвинуваченого у цій справі - ОСОБА_9 , вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, а саме у виді домашнього арешту, передбаченого статтею 181 КПК України, цілодобового або нічного з 23 год 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку, строком на 60 днів, за адресою: АДРЕСА_1 , та з можливістю зменшення суми застави до розміру 60 560 грн.

Вказує, що ОСОБА_7 , мав і має постійне місце проживання та зареєстрований за адресою; АДРЕСА_1 , що свідчить про те що будь-якого умислу переховуватися від суду в нього нема і не було.

Разом з тим звертаю увагу суду на те, що усі свідки під час досудового розслідування надали письмові показання, які є суттєвими і підстав для їхньої зміни не встановлено, а тому під час судового розгляду ОСОБА_7 не буде впливати будь-яким чином на прийняття судового рішення за результатами розгляду справи по суті. Тому будь-якого ризику незаконно впливу обвинуваченим ОСОБА_7 на свідків у кримінальному провадженні нема і не буде. Він ніяким чином не перешкоджав проведенню повного, всебічного і об`єктивного розслідування та не буде впливати будь-яким чином на показання свідків в ході судового розгляду.

Факт поміщення в установу попереднього ув`язнення ОСОБА_7 негативно вплинуло на його сімейне щастя, останній намагається своєю позитивною поведінко доводити, що він став соціально адаптованим.

Перебування в місцях обмеження волі, а саме в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» дало ОСОБА_7 можливість усвідомити цінність свободи, усвідомити що воля є вищим благом людини, завдяки якому вона спроможна підпорядковувати власні бажання, пориви, діяльність, вчинки та, що головне, приймати свідомі та цілеспрямовані рішення щодо своєї законослухняної поведінки.

На думку апелянта ОСОБА_7 тривалий час утримується під вартою без належної на те правової підстави.

Вважаю, що судом безпідставно було відхилено зазначені стороною захисту аргументи про те, що ОСОБА_7 не мав і не має будь-яких намірів перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від суду, впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також щодо відсутності будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що давало можливість суду для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, а саме у виді домашнього арешту.

На мою думку, зазначені та встановлені стороною захисту обставини в повній мірі могли б надати можливість суду першої інстанції для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, і виправдати вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, з метою уникнення вищевказаних ризиків.

Вважаю, що застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, а саме домашнього арешту, унеможливить вчинення ним кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, або вчинення ним іншого суспільно небезпечного діяння і гарантуватиме подальшу безпеку інших осіб.

У судді були належні правові підстави для визначення застави, як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою, у меншому розмірі, ніж визначений в ухвалі розмір, однак внести заставу у розмірі 151 400, 00 грн. є завідомо непомірною для родини ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду, дослідивши виділені матеріали та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Суд з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, усвідомлює тяжкість висунутого обвинувачення, категорію вказаного кримінального правопорушення, суспільний резонанс, а також те, що йому загрожує покарання у виді позбавлення волі та його реальне відбування у місцях позбавлення волі.

Тому, з урахуванням обставин передбачених ст.178 КПК України, у тому й числі особи обвинуваченого, тяжкості можливого покарання у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу і виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, а саме ризики: переховування від суду; незаконного впливу на потерпілих та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, та не зможе запобігти ризикам, зазначеним в ухвалі суду.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дослідив обставини, які враховувалися судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ухвалі суду викладені обставини, на підставі яких суд дійшов до висновку що продовжують існувати ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, враховані усі обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому й числі тяжкість можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і висновок суду про те, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити лише найсуворіший запобіжний захід, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

За таких обставин, суд обґрунтовано прийняв рішення про необхідність продовження ізоляції обвинуваченого ОСОБА_7 від суспільства.

Судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального процесуального закону та прийняте рішення, з урахуванням усіх обставин, не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати та вони виправдовують продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, та що більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити мету застосування запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного, безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Що стосується посилань захисника щодо визначення непомірного розміру застави, колегія суддів зауважує на наступному.

Частина 4 ст.182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскаржуваною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_7 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151400 грн.

Водночас, на підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя, суд вправі визначити, чи здатна застава у розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину) забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій;дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст.177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

В даному випадку суддя вказаних вище вимог закону дотримався та при визначенні застави, врахував специфіку та суспільну небезпеку інкримінованого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що саме такий розмір застави здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Зважаючи на характер інкримінованого кримінального правопорушення, суспільний резонанс, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та дані про особу обвинуваченого, апеляційний суд, вважає, що визначений розмір застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151400 гривень, буде з одного боку утримувати обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не перетворить обраний йому запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

Більш того, розмір застави визначений в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України та не є максимальним.

Не можуть бути задоволеними і посилання захисника обвинуваченого на наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання та реєстрації, оскільки вказані обставини існували і на момент вчинення інкримінованих обвинуваченому дій.

Слід залишити поза увагою і твердження захисника про те, що суд першої інстанції в своїй ухвалі не обґрунтував можливість застосування щодо ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, оскільки як вбачається з ухвали, суд першої інстанції прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень.

Підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає, оскільки більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм кримінального процесуального закону, і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 березня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави та покладанням обов`язків до 19 травня 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3