ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/2141/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/85/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку ст.537 КПК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 представника установи ОСОБА_7

засудженої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2024 року задоволено клопотання Державної установи Збаразька виправна колонія (№63) та звільнено засуджену ОСОБА_8 від покарання у виді позбавлення волі призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду від 04.04.2023 року у зв`язку з усуненням законом карності діяння, за яке вона була засуджена, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 23.11.2021 року, яким ОСОБА_8 засуджена за ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, постановлено виконувати самостійно.

Суд мотивував своє рішення тим, що на ОСОБА_8 , засуджену вироком Тернопільського міськрайонного суду від 04.04.2023 року, поширюється дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-1Х, що набув чинності 09.08.2024 року, та яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2024 року та задовольнити клопотання Державної установи «Збаразька виправна колонія (№63)».

Вказує, що станом на день вчинення нею крадіжки, сума складала 382 грн. 50 коп.

Посилаючись на Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-1Х, що набрав чинності 09.08.2024 року, просить звільнити її від покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду від 04.04.2023 року у зв`язку з усуненням законом карності діяння, за яке вона була засуджена, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 23.11.2021 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах засуджену ОСОБА_8 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, в судових дебатах представника установи та прокурора, які заперечили апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Аналізуючи ухвалу суду щодо застосування Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, колегія суддів вважає правильними висновки суду про звільнення засудженої ОСОБА_8 від покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.04.2023 за ч.2 ст. 185 КК України за епізодом від 08.02.2022 - на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-ІХ), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Відповідно до положення ч.1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-ІХ) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП ( в редакції Закону № 3886-ІХ) передбачено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відповідно до правової позиції ОП ККС ВС від 07.10.2024 у справі №278/1566/21 визначення суми, яка дорівнює 2 НМ здійснюється, виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Згідно з ч.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Законом України Про Державний бюджет на 2022 рік встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2022 року становив 2481 грн., а 50 відсотків від його розміру становило 1240,50 грн.

Зі змісту Податкового кодексу України та Закону № 3886- ІХ, на момент вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2481 грн.

З вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.04.2023 убачається, що ОСОБА_8 08.02.2022 року близько 21 год. викрала у потерпілого ОСОБА_9 майно на суму 382 грн. 50 коп., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2022 рік, а саме -2481 грн.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у Кримінальному Кодексі раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності.

Вказаний Закон, за яким змінилося поняття ознаки складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК, призвело до часткової декриміналізації.

Таким чином внесені законодавцем зміни до Закону про кримінальну відповідальність, призвели до декриміналізації діяння, а дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з частиною 2 статті 74 КК особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, суд правомірно звільнив ОСОБА_8 від призначеного покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.04.2023 року засуджену за ч.2 ст. 185 КК України в зв`язку з усуненням караності діяння.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому підстав для її скасування, як про це просить апелянт немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 539 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Судді