справа № 619/9999/24
провадження № 1-кп/619/221/25
УХВАЛА

29 січня 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянув у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 30000880 від 01.08.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леб`яже, Чугуївського району, Харківської області, громадянина України, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_5

Суть питання, що вирішується ухвалою.

11 грудня 2024 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 за фактом скоєння злочинів, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 30000880 від 01.08.2024.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 16.12.2024 призначено підготовче судове засідання, під час якого не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4, 6 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Прокурором заявлено клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_3 таких обов`язків: повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не залишати місце свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год 00 хв по 06 год 00 хв наступної доби, інакше як під час оголошення сигналу тривоги для прослідування до найближчого укриття та отримання невідкладної медичної допомоги; прибувати до суду із встановленою періодичністю; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування із свідками та потерпілим у кримінальному провадженні. У обґрунтування клопотання зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КК України.

Обвинувачений та захисник проти клопотання заперечують, зазначивши, що обвинувачений раніше не судимий, відомості про факти будь-якого тиску на свідків відсутні, під час перебування під домашнім арештом у рамках цього кримінального провадження порушень не допускав, тому просять відмовити у застосуванні домашнього арешту і застосувати особисте зобов`язання.

Заслухавши клопотання прокурора та думку присутніх осіб, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені п. п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, суд дійшов такого висновку.

Відповідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 2 статті 177 КПК України констатує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Разом із тим, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Що стосується обґрунтованої підозри, то в силу положень частини 2 статті 42 КПК України, ОСОБА_3 наразі перебуває у статусі обвинуваченого, тому судом не надається оцінка наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, суд вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що обвинувачений може вчинити спроби переховуватися від суду, у зв`язку з чим наявність вказаного ризику, на думку суду, є доведеним.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК), як зазначив прокурор, наявність цього ризику підтверджується тим, що на даний час свідки ще не допитані у судовому засіданні і перебуваючи на свободі, обвинувачений може впливати на них.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1 та ч. 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Оскільки допит свідків на стадії судового розгляду ще не здійснено, вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу обвинуваченого на них з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні не зменшився та продовжує існувати щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, крім того, судом враховується стадія підготовчого судового розгляду, отже виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а фактичні обставини інкримінованого останньому тяжкого злочину свідчать про підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, вказують на обґрунтованість заявленого прокурором клопотання.

Суд не вбачає можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки інші запобіжні заходи не здатні в повній мірі запобігти зазначеним ризикам.

Судом розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне застосувати щодо орбвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 60 днів з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_3 таких обов`язків: повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не залишати місце свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год 00 хв по 06 год 00 хв наступної доби, інакше як під час оголошення сигналу тривоги для прослідування до найближчого укриття та отримання невідкладної медичної допомоги; прибувати до суду із встановленою періодичністю; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування із свідками та потерпілим у кримінальному провадженні.

Статтею 316 КПК України передбачено, що після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду. Судовий розгляд має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

Керуючись ст. 27, 36, 314, 315, 316, 392 КПК України, суд

постановив:

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_3 не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год 00 хв по 06 год 00 хв наступної доби, інакше як під час оголошення сигналу тривоги для прослідування до найближчого укриття та отримання невідкладної медичної допомоги.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-прибувати до суду за викликом;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні.

Строк дії покладених на ОСОБА_3 обов`язків до 28 березня 2025 року.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання начальнику ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області.

Дергачівський ВП №3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області повинен негайно поставити на облік ОСОБА_3 і повідомити про це Дергачівський районний суд Харківської області.

Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на ОСОБА_3 зобов`язань.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченому ОСОБА_3 негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню та діє до 28.03.2025.

Призначити на підставі обвинувального акта у відношенні ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1, 2 ст. 307 КК України, судовий розгляд об 11 год 30 хв 03 лютого 2025 року в залі судових засідань № 2 приміщення Дергачівського районного суду Харківської області.

Здійснювати судовий розгляд у відкритому судовому засіданні.

Викликати в судове засідання осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя ОСОБА_1