Провадження № 1-кс/761/9118/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Київ

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_2 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу, громадянки України, яка здобула вищу освіту, не працює, заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей 2018 та 2019 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000090 від 30.08.2024,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

підозрюваної - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_2 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000090 від 30.08.2024 року.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що 3 відділом 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000090 від 30.08.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 152, ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 301-1 КК України та за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 153 та ч. 1 ст. 301-1 КК України.

В рамках даного провадження 08.10.2024 в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України ОСОБА_4 було затримано співробітниками правоохоронного органу.

08.10.2024 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні нею злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

В подальшому 10.10.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва відносно підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.12.2024 включно, рішення якого Київським апеляційним судом залишено без змін.

26.11.2024 постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 08.01.2025 року.

03.12.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва відносно підозрюваної ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.01.2025, який в подальшому 27.12.2024 та 20.02.2025 продовжувався до 24.02.2025 та 08.04.2025 відповідно.

Крім того, 12.12.2024 та 19.03.2025 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні нею злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 153 та ч. 1 ст. 301-1 КК України.

Також, 25.12.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 08.04.2025 року.

19.03.2025 підозрюваній та її захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування та надано повний доступ до матеріалів досудового розслідування.

З метою забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також враховуючи сімейне становище, вік, стан здоров`я підозрюваної, в органу досудового розслідування виникла необхідність у продовженні застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила задовольнити із зазначених у ньому підстав. Зазначила, що підозрювана ОСОБА_4 у повному обсязі ознайомилася із матеріалами досудового розслідування, наразі триває ознайомлення другого підозрюваного в рамках даного провадження. Таким чином, з огляду на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливістю завершити досудове розслідування до визначеного раніше строку дії ухвали слідчого судді про тримання ОСОБА_4 під вартою, необхідно продовжити строк застосування щодо останньої раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання з огляду на визнання підзахисною своєї вини, активне сприяння розкриттю злочинів, щире розкаяння. Крім того, адвокат вказав, що ризики, якими сторона обвинувачення обґрунтовує необхідність подальшого застосування щодо ОСОБА_4 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не доведені. У той же час, ОСОБА_4 має на утриманні двох малолітніх дітей, які потребують її піклування. Також зауважив, що у СІЗО на підзахисну здійснюється тиск. Враховуючи наведене, просив змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала свого захисника та додала, що в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» на неї чиниться психологічний тиск іншим підозрюваним в рамках даного кримінального провадження з метою змусити її не давати викривальні показання стосовно останнього. У той же час, загрози для життя та здоров`я наразі немає, роз`яснення слідчої судді щодо положень чинного законодавства про заходи забезпечення безпеки до учасників кримінального провадження їй зрозумілі, на даний час не вбачає потреби у застосуванні таких заходів.

Вислухавши доводи сторін провадження, ретельно дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження №0000090 від 30.08.2024, а також надані захисником ОСОБА_6 у судовому засіданні документи, слідча суддя прийшла до таких висновків.

Так, у ході судового розгляду клопотання слідчого встановлено, що 3 відділом 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000090 від 30.08.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 152, ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 301-1 КК України та за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 153 та ч. 1 ст. 301-1 КК України.

В рамках даного провадження 08.10.2024 в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України ОСОБА_4 було затримано співробітниками правоохоронного органу.

08.10.2024 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні нею злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

В подальшому 10.10.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва відносно підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.12.2024 включно, рішення якого Київським апеляційним судом залишено без змін.

26.11.2024 постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 08.01.2025 року.

03.12.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва відносно підозрюваної ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.01.2025, який в подальшому 27.12.2024 та 20.02.2025 продовжувався до 24.02.2025 та 08.04.2025 відповідно.

Крім того, 12.12.2024 та 19.03.2025 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні нею злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 153 та ч. 1 ст. 301-1 КК України.

Також, 25.12.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 08.04.2025 року.

Так, про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та причетність підозрюваної до вчиненого, свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідча суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, слідча суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваної у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації її дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваної, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже, про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1 КК України. При цьому, висновок органу досудового розслідування з приводу причетності ОСОБА_4 до вчинення даного кримінального правопорушення не є очевидно необґрунтованим.

Враховуючи, що слідча суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язана на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчої судді є всі підстави для висновку про обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1 КК України.

Враховуючи конкретні обставини вчинення ОСОБА_4 тяжких кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обґрунтовано підозрюється, вагомість доказів наявності обґрунтованої підозри у вчиненні даних злочинів, характер їх вчинення, покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою, дані про особу ОСОБА_4 , слідча суддя дійшла висновку, що встановлені при застосуванні запобіжного заходу ОСОБА_4 ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та на даний час не зменшилися.

Так, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Підозрювана ОСОБА_4 , розуміючи, що вона підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, відчуваючи страх та невідворотність майбутнього покарання за вчинені кримінальні правопорушення, за які законом передбачено покарання на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років або без такого, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (ризик втечі).

Окрім того, будучи матір`ю двох малолітніх дітей, які мають право безперешкодного перетину державного кордону, є підстави вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Таким чином, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що підозрювана ОСОБА_4 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, підозрювана безпосередньо знайома з малолітньою потерпілою та свідком ОСОБА_8 та може використати зазначені знайомства для незаконного тиску на свідка та потерпілу, а також інших учасників кримінального провадження шляхом їх підкупу або примушування до давання вигідних їй показань, відмовитись від них чи вчинення інших дій, які перешкоджатимуть отриманню органом досудового розслідування достовірних відомостей щодо обставин, які підлягають доказуванню в рамках даного кримінального провадження.

Указане свідчить про існування передбаченого кримінальним процесуальним законом ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що підозрювана ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни показань останніми або узагалі відмови давати покази.

Таким чином встановлено ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в можливому перешкоджанні підозрюваною ОСОБА_4 кримінальному провадженню іншим чином.

Окрім цього, перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи характер інкримінованих підозрюваній ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1 КК України, є всі підстави вважати, що підозрювана може полишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, де буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконними засобами через залякування або іншим чином впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення нею зазначених злочинів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також продовжуватиме вчиняти злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи та може вчинити інші злочини, з метою запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, враховуючи характер вчинених підозрюваною кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання судом винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, яке полягає у позбавленні волі до 10 років, застава, особисте зобов`язання чи порука із покладенням відповідних обов`язків, не усунуть ризик спілкування підозрюваної ОСОБА_4 зі свідками вчинення кримінального правопорушення та потерпілою в рамках даного провадження, а також тиску на них, оскільки ОСОБА_4 відомі їхні персональні дані, місця постійного та тимчасового проживання, засоби мобільного та Інтернет зв`язку.

Зміна запобіжного заходу на домашній арешт, навіть цілодобовий, також не забезпечить усунення існуючих ризиків, оскільки ОСОБА_4 матиме можливість контактувати з іншим підозрюваним, у тому числі за допомогою різного роду засобів зв`язку, які неможливо відслідкувати ні гласними ні негласними засобами контролю, діями інших осіб, таким чином створюючи перешкоди кримінальному провадженню.

Оцінюючи в сукупності надані докази та встановлені в судовому засіданні обставини, а також враховуючи доводи сторони захисту та сторони обвинувачення, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

У той же час, слідча суддя звертає увагу, що доводи сторони захисту про відсутність ризиків, які б поза розумним сумнівом виправдовували необхідність вручення у права підозрюваної ОСОБА_4 , спростовуються встановленими у ході судового розгляду обставинами та зібраними органом досудового розслідування матеріалами. Крім того, слідча суддя не може погодитися із твердженнями захисника щодо застосування пропонованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки переконливих доводів, які б свідчили про достатність такого заходу для належного виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених на неї судом обов`язків у ході судового розгляду надано не було.

Водночас, наявність на утриманні у підозрюваної ОСОБА_4 двох малолітніх дітей, постійного місця проживання, визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, активне сприяння слідству, відсутність відомостей про притягнення останньої до кримінальної відповідальності, на переконання слідчої судді, не переважають наявних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вказані у клопотанні слідчого та доведені прокурором у судовому засіданні.

З огляду на наведені обставини підозри, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою, дані про особу підозрюваної, яка заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судима, має постійне місце проживання, підозрюється у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, а також умисному зберіганні дитячої порнографії без мети збуту чи розповсюдження, в сукупності свідчать, що застосування менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_4 .

Таким чином, слідча суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні слідчої ОСОБА_2 , та на які вказала прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні.

У свою чергу, згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та, визначаючи розмір застави, суд у відповідності до вимог закону повинен навести аргументи на користь того, що застава саме у такому розмірі спроможна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.

Разом з тим, ч. 4 ст. 183 КПК України закріплює, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Вказані вище обставини підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинених із застосуванням насильства, проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, а також проти громадського порядку та моральності, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, щодо високого ступеню ризику ухилення підозрюваної ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, можливості впливати на свідків, потерпілу та інших учасників провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вагомості наявних доказів підозри, особи підозрюваної, дають підстави слідчій судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, беручи до уваги встановлені у ході судового розгляду ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідча суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави, достатньої для виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених на неї судом обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1 КК України, застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної, позбавить орган розслідування можливості в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матиме можливості запобігти її спілкуванню з іншими учасниками, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, здійснення останнім впливу на свідків, потерпілу з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню вчиненню необхідних процесуальних дій та виконанню процесуальних рішень.

Отже, слідча суддя, вважаючи, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1 КК України, а також ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та продовження підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 197 КПК України, визначити строк тримання підозрюваної ОСОБА_4 під вартою в межах строку до 30 травня 2025 року.

У той же час, слідча суддя вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що у судовому засіданні підозрюваною ОСОБА_4 та її захисником висловлені твердження про здійснення на останню психологічного тиску з боку іншого підозрюваного ОСОБА_7 . Однак, підозрювана запевнила, що наразі загрози її життю та здоров`я немає та застосування заходів безпеки щодо себе не потребує.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

Статтею 3 цього Закону передбачено, що рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, дізнавачем, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню кримінальних правопорушень. Рішення про застосування заходів безпеки може бути прийнято слідчим суддею у випадках, передбачених статтею 206 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 20 вказаного Закону підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.

Таким чином, з огляду на відсутність висловленого підозрюваною ОСОБА_4 у судовому засіданні побоювання за своє життя та здоров`я, у тому числі й застосування насильства, слідча суддя не вбачає підстав для застосування щодо останньої заходів безпеки відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві». Водночас відсутні і підстави для вжиття слідчою суддею заходів у відповідності до положень ч. 6 ст. 206 КПК України.

На підставі наведено та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 186, 187, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 309, 369-372 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання слідчої - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 30 травня 2025 року без визначення розміру застави.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваною, її захисником протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали оголосити 04 квітня 2025 року о 11 год. 05 хв.

Слідча суддя ОСОБА_1