ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 629/2299/22 Номер провадження 11-сс/814/197/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора потерпілогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою з доповненнями потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою потерпілого ОСОБА_7 на рішення дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП у Харківській області.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що клопотання ОСОБА_7 про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування було розглянуто відповідно до положень ст.220 КПК України, дізнавачем здійснено належне процесуальне реагування на клопотання потерпілого та прийнято відповідну постанову, натомість можливість оскарження постанови дізнавача про відмову в задоволенні клопотання щодо надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування КПК України не передбачено, а тому потерпілим подано скаргу на рішення, яке не підлягає оскарженню на досудовому провадженні.

В апеляційній скарзі з доповненнями потерпілий ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 жовтня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою надати йому дозвіл на розголошення відомостей, які стали йому відомі у зв`язку з участю в статусі потерпілого в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2022 року за №0000089, за ч.1 ст.125 КК України, так як воно є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення та не містить охоронювану законом таємницю. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя безпідставно відмовив у відкритті провадження за його скаргою та не врахував те, що: її було подано з дотриманням порядку, визначеного кримінального процесуального закону, зокрема, ч.1 ст.303 КПК України цього Кодексу; досудове розслідування і просувальне керівництво в зазначеному вище кримінальному провадженні здійснюється неналежним чином і тривалий час. Водночас апелянт посилається на те, що слідчим суддею в резолютивній частині ухвали неправильно визначено порядок її оскарження та не зазначено обставини набрання нею законної сили.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги з доповненнями, заперечення прокурора проти апеляційної скарги з доповненнями, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апелянта та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України регламентовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження в разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Норми Конституції України та КПК України гарантують право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року по справі "Скорик проти України" визначено, що право на справедливий суд, одним із аспектів якого є право на доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до слідчого судді, суду в разі незгоди із процесуальними рішеннями, дією чи бездіяльністю, в тому числі щодо предмету оскарження, не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а, отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до цього КПК України визначає, в яких випадках і які процесуальні рішення, дії чи бездіяльність, підлягають оскарженню до слідчого судді.

Так, ч.1 ст.303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності дізнавача, слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування. За вимогами вказаної норми кримінального процесуального закону на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст.ст.314-316 КПК України (ч.2 ст.303 КПК України).

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2022 року за №0000089, подав дізнавачу СД Лозівського РВП ГУНП у Харківській області клопотання від 14 серпня 2024 року, в якому просив: задовольнити це клопотання (п.1); надати йому (потерпілому ОСОБА_7 ) дозвіл на розголошення відомостей, які стали йому відомі у зв`язку з участю в статусі потерпілого в зазначеному об`єднаному кримінальному провадженні за ч.1 ст.125 КК України, Лозівському міському голові (п.2); приєднати вказане клопотання з додатком до матеріалів кримінального провадження (п.3); повідомити його про прийняте рішення за його клопотанням і вручити йому таке рішення відповідно до вимог ст.220 КПК України (п.4) (т.1 а.п.29-30).

16 серпня 2024 року дізнавачем СД Лозівського РВП ГУНП у Харківській області в передбаченому КПК України порядку розглянуто наведене вище клопотання та прийнято постанову про часткову відмову в його задоволенні, а саме: задоволено клопотання щодо п.п.3, 4; відмовлено в задоволенні клопотання в частині п.2; відмовлено частково в задоволенні клопотання щодо п.1, із наведенням докладних мотивів винесеного рішення по кожному з пунктів клопотання (т.1 а.п.31-33).

Затим 18 вересня 2024 року ОСОБА_7 оскаржив до слідчого судді вказану вище постанову дізнавача від 16 серпня 2024 року та в скарзі просив скасувати цю постанову в частині вирішення п.2 його клопотання від 14 серпня 2024 року (т.1 а.п.1-38).

Разом з тим, оскарження постанови дізнавача, прийнятої за результатами розгляду клопотання про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування (що не є слідчою дією) приписами КПК України не передбачено, а тому назване рішення, на яке ОСОБА_7 було подано скаргу, не є предметом розгляду слідчого судді під час досудового розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на підставі ч.4 ст.304 КПК України, що спростовує доводи апеляційної скарги з доповненнями.

Оскільки в цьому випадку скарга не підлягає розгляду слідчим суддею, так як за нею необхідно відмовити у відкритті провадження, то посилання апелянта на здійснення тривалий час і неналежним чином досудового розслідування та процесуального керівництва в кримінальному провадженні як на підставу для скасування ухвали слідчого судді позбавлені підстав, не впливають на законність та обгрунтованість цього судового рішення.

Твердження ОСОБА_7 про неправильне зазначення слідчим суддею порядку оскарження постановленої ним ухвали (протягом 5 днів із дня її оголошення, а не із дня отримання копії цього судового рішення особою, яка його оскаржує) та відсутність у ній вказівки щодо порядку набрання нею законної сили знайшли своє підтвердження, однак не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, так як не спростовують правильність висновків слідчого судді за результатами вирішення скарги. Обговорюючи питання про істотність названого вище порушення, апеляційний суд ураховує те, що ОСОБА_7 було реалізовано право на апеляційний перегляд судового рішення. При цьому, порядок оскарження ухвал слідчого судді та набрання ними законної сили визначено положеннями ст.ст.395, 532 КПК України, він є загальним і не встановлюється самостійно слідчим суддею, виходячи з конкретних обставин провадження.

Додатково на доводи апелянта в цій частині колегія суддів роз`яснює, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст.532 КПК України ухвала слідчого судді, постановлена в порядку ст.304 КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, були би достатніми й виправданими підставами для його скасування, не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги з доповненнями, з яких ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді, є безпідставними, а тому апеляційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 жовтня 2024 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4