КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2617/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер № 760/3240/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, з використанням відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» та з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку «EasyCon», матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 22 лютого 2025 року, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 22.02.2025 року задоволено клопотання слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 15 год. 40 хв. 21 квітня 2025 року, без визначення розміру застави щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 22.02.2025 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи апеляційні вимоги захисник зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 22.02.2025 року є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує, що безпідставно застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на відсутність доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. У підозрюваного ОСОБА_7 немає наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, крім того, ОСОБА_10 під час допиту повідомив про всі відомі йому обставини, надав на огляд свій телефон та максимально сприяє розкриттю обставин вчинення злочину. В судовому засіданні прокурором та оскаржуваній ухвалі слідчого судді не наведено виключних підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилається апелянт і на те, що ОСОБА_10 є особою, яка є несудима, має низку хвороб, останній мешкає в квартирі разом з матір`ю, що є пенсіонеркою. Підозрюваному важко сходитися з людьми із-за своєї хвороби, тому він закінчив лише 9 класів. Крім того, таким особам дуже тяжко буде знаходитися в ДУ «Київській слідчий ізолятор» і застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тільки з необґрунтованих припущень слідчого та прокурора слідчий суддя не мав права, оскільки запобіжний захід не повинен бути покаранням до підозрюваного.

Наголошує захисник, що до підозрюваного цілком можливим було б застосувати домашній арешт, не порушуючи норми Кримінального процесуального кодексу України.

Зауважує апелянт, що у своєму клопотанні в судовому засіданні захисник просила у разі неможливості застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосувати заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, однак слідчим суддею було проігноровано і дане клопотання сторони захисту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у місті Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000151 від 20.02.2025 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що 22.02.2024 року президент російської федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради федерації звернення про використання зс рф за межами рф, яке було задоволено 24 лютого 2022 року о 5 годині президент російської федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні. У подальшому на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022 року, строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

В ході розслідування зазначено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17 лютого 2025 року, у громадянина України ОСОБА_7 , якому достовірно відомо про збройний напад російської федерації на Україну, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, виник злочинний умисел спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою на вчинення підпалів, спрямованих на пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення.

Надалі, зазначено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17 лютого 2025 року ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу, використовуючи свій особистий мобільний телефон марки «iPhone», з абонентським номером мобільного телефону: НОМЕР_1 , у програмі для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», вступив у злочинну змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка використовує сторінку у вказаній програмі з іменем користувача « ОСОБА_11 » та яка в ході листування з ОСОБА_7 запропонувала останньому за грошову винагороду вчиняти підпали відділень поштового оператора зв`язку АТ «Укрпошта» на що ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільну небезпеку вказаного злочинного діяння та враховуючи корисливі мотиви, які виразились у отриманні матеріальної вигоди, погодився на пропозицію вказаної невстановленої особи.

Поряд з цим, зазначено, що невстановлена особа, яка використовує сторінку у вказаній програмі з іменем користувача « ОСОБА_11 » в ході листування з ОСОБА_7 у вказаному застосунку, надала вказівку останньому про здійснення відео-фіксування вчинюваного ним злочину та подальшого надсилання відеозапису в особисті листування між ними, як підтвердження виконання останнім злочину. При цьому в ході листування ОСОБА_7 отримав детальні інструкції вчинення злочину від вказаної невстановленої особи.

В подальшому діючи з гідно домовленості з вказаною невстановленою особою ОСОБА_7 мав підшукати відділення поштового оператора зв`язку АТ «Укрпошта» після чого узгодити з нею готовність до виконання злочину у програмі для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram».

Надалі, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17 лютого 2025 року, діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, яка використовує сторінку у застосунку «Телеграм» з іменем користувача « ОСОБА_11 », підшукав відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» № 03142, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Академіка Доброхотова, 30 та повідомив вищевказаній невстановленій досудовим розслідуванням особі про готовність здійснити підпал вказаного поштового відділення.

Разом з цим, ОСОБА_7 було достовірно відомо про наслідки вчинення такого підпалу, а саме неможливість роботи відділення АТ «Укрпошта», яке перебуває у державній власності та має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, що ослаблює державу та те, що вказані дії спрямовані на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення.

Крім того, зазначено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17.02.2025 невстановлена досудовим розслідуванням особа яка використовує сторінку у мобільному додатку «Telegram» з іменем користувача « ОСОБА_11 » в ході листування з ОСОБА_7 , надала вказівку останньому прибути до невстановленого досудовим розслідуванням місця, для отримання засобу для підпалу та молоток, після чого ОСОБА_7 прибув за невстановленою досудовим розслідуванням адресою, де на ділянці місцевості знаходилась пляшка з бензином та молоток, які останній взяв, з метою виконання злочинного задуму та попрямував до місця вчинення злочину.

Надалі, цього ж дня приблизно о 23 год. 50 хв. ОСОБА_7 на виконання спільного злочинного задуму з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з метою ослаблення держави - вчинення дій, спрямованих на пошкодження об`єкту, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави - відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» № 03142, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Академіка Доброхотова, 30, прибув за вказаною адресою.

В подальшому, того ж дня приблизно об 23 год. 54 хв., ОСОБА_7 на виконання вказівки невстановленої досудовим розслідуванням особи, знаходячись біля відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» № 03142, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Академіка Доброхотова, 30, яке було предметом його злочинного посягання, підійшов до вікна та умисно, з корисливих мотивів, використовуючи молоток розбив вікно, надалі без розриву у часі відкрив пляшку з бензином, кинув до приміщення вказаного поштового відділення та підпалив, за результатом чого відбулось займання приміщення вогнем, чим останній довів спільний з невстановленою досудовим розслідуванням особою злочинний умисел до кінця.

Так, ОСОБА_7 у період воєнного стану, з метою ослаблення держави вчинив підпал відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» № 03142, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Академіка Доброхотова, буд. 30, чим вчинив дії спрямовані на пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення.

21.02.2025 року о 15 год. 40 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21.02.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України у вчиненні з метою ослаблення держави підпалу, спрямованого на пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинений в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

22.02.2025 року (клопотання датоване 21.02.2025 року) слідчий слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 22.02.2025 року вказане клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 15 год. 40 хв. 21 квітня 2025 року, без визначення розміру застави.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства, при прийнятті рішення слідчий суддя, всупереч доводам захисника, дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Зважаючи на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема на п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість оголошеної підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри, що підтверджується на даному етапі досудового розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в матеріалах клопотання.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та конкретні обставини кримінального провадження.

Органом досудового розслідування в достатній мірі доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризиків переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто існують обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, при цьому достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах клопотання відсутні.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України. Наявність обґрунтованої підозри останнього у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення про відсутність підстав для застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню застави стільки ж уваги, скільки вирішенню питання про необхідність тримання особи під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

Таким чином, прийнявши обґрунтоване рішення щодо необхідності задоволення клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя на законних підставах не визначив щодо нього альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу.

При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого суддіСолом`янського районного суду міста Києва від 22 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 15 год. 40 хв. 21 квітня 2025 року, без визначення розміру застави щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4