Справа № 370/938/13-к
Провадження №1/367/1/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю : секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Ірпені Київської області кримінальну справу відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пакміа Афганістан, афганця, громадянина України, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, діючи умисно, з крисливих мотивів , за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , здійснив незаконну угоду, об`єктом якої є людина, одержання та переміщення людини, вчинені щодо кількох осіб, з метою трудової експлуатації, з використанням обману, шантажу та уразливого стану особи на території Київської області, при наступних обставинах:

Приблизно у вересні 2008 року ОСОБА_4 запропонував своїм знайомим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запросити до України робітників з Китайської Народної Республіки з метою експлуатації їх праці на будівництві. Згідно досягнутої ними домовленості ОСОБА_6 мав знайти громадян КНР, які погодяться приїхати в Україну на роботу, а ОСОБА_11 , будучи директором будівельної фірми TOB «Астрея «Техком-Сервис», мав забезпечити вказаних робітників роботою на будівництві. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 мали організувати прибуття громадян КНР на будівельний майданчик та контролювати роботу громадян КНР на будівництві.

З метою організації прибуття громадян КНР до України ОСОБА_11 запропонував своїй знайомій, яка є директором TOB «Дніпро-Холдинг», розширити діяльність її фірми, тобто запросити на будівельні роботи робітників з КНР, які працюють значно якісніше та швидше ніж українські робітники. ОСОБА_11 , діючи, згідно досягнутої злочинної домовленості, реалізуючи злочинні наміри, пообіцяв сприяти директорові ТОВ «Дніпро-Холдинг» в організації вказаного бізнесу, на що директор дала свою згоду. Тим самим, ОСОБА_11 , не повідомляючи про свої злочинні наміри, скористався ТОВ «Дніпро-Холдинг» для офіційного запрошення громадян КНР для подальшої експлуатації їх праці.

ОСОБА_6, реалізуючи злочинні наміри та діючи згідно досягнутої злочинної домовленості з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 попросив свого знайомого в КНР знайти людей, які погодяться працювати в Україні, попередньо повідомивши про гідні умови праці та життя, тим самим ОСОБА_6 підібрав громадян КНР, які погодились працювати в Україні, отримуючи при цьому гідну оплату праці у розмірі 4,5 долара США за годину роботи.

ОСОБА_4 , реалізуючи злочинні наміри та діючи згідно досягнутої злочинної домовленості з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , звернувшись до свого знайомого ОСОБА_13 , з яким до цього мав ділові стосунки, попросив допомогти в оформленні дозволів на працевлаштування іноземних громадян на території України, повідомивши при цьому неправдиву інформацію щодо правомірних намірів працевлаштувати іноземних громадян в Україні. ОСОБА_13 , будучи введеним ОСОБА_4 в оману, погодився допомогти отримати дозволи на працевлаштування іноземних громадян на території України і з цією метою ОСОБА_13 отримав необхідні для цього документи у ОСОБА_4 та передав їх своїй знайомій ОСОБА_16 , якій також не були відомі злочинні наміри ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_16 , діючи за довіреністю, виданою їй директором ТОВ «Дніпро-Холдинг», яку через ОСОБА_13 передав ОСОБА_4 , отримала в центрі зайнятості м. Києва дозволи на працевлаштування громадян КНР: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 у TOB «Дніпро-Xолдинг».

Приблизно на початку жовтня 2008 року директор ТОВ «Дніпро-Холдинг» повідомила ОСОБА_7 , що не має можливості прийняти працівників з КНР та забезпечити їх роботою, у зв`язку з фінансовою кризою, запропонувавши компенсувати всі витрати цим громадянам, які вони понесли при оформленні необхідних документів для в`їзду в Україну на роботу. ОСОБА_11 , маючи намір залучити цих працівників з метою їх подальшої експлуатації на будівництві, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , скористався цією ситуацією з метою реалізації злочинних намірів, запропонував директорові ТОВ «Дніпро-Холдінг» офіційно працевлаштувати вказаних громадян в своїй фірмі TOB «Астрея Техком-Сервіс», пообіцявши забезпечити робітникам гідні умови праці та життя, на що директор «Дніпро-Холдінг», будучи обманутою ОСОБА_7 , та знаходячись в безвихідному положенні, погодилась. Тим самим, ОСОБА_11 , уклав незаконну угоду, об`єктом якої є люди.

15 жовтня 2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , діючи згідно досягнутої злочинної домовленості з ОСОБА_7 , на невстановленому мікроавтобусі прибули до аеропорту «Бориспіль» у Бориспільському районі Київській області, де зустріли громадян КНР ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які на запрошення TOB «Дніпро-Холдинг» для працевлаштування прибули на територію України. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 згідно з домовленістю з ОСОБА_7 , з метою обману, пояснили громадянам КНР, що вони їх відвезуть до місця проживання та роботи. Громадяни КНР ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 погодились їхати з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , не підозрюючи, що їх обманюють і що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , не маючи відношення до фірми, яка їх запросила на роботу, мають на меті за попередньою змовою з ОСОБА_7 незаконно експлуатувати їх працю. Тим самим, ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , шляхом обману стосовно офіційного працевлаштування громадян КНР у TOB «Астрея «Техком-Сервис» та використавши уразливий стан ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 з метою незаконної експлуатації, одержали громадян КНР ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 . Після цього вони провели вказаних громадян до мікроавтобусу, на якому відвезли ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , Сунь їбень, ОСОБА_22 , ОСОБА_23 до будівельного майданчика котеджного містечка «Олімпік-парк» поблизу с.Березівка Макарівського району Київської області, тим самим, шляхом обману, а також, використавши уразливий стан громадян КНР, які не володіють українською мовою, з метою експлуатації, за попередньою змовою з ОСОБА_7 перемістили ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 .

Прибувши до котеджного містечка «Олімпік-парк» поблизу с.Березівка Макарівського району Київської області, ОСОБА_6 , діючи за домовленістю з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , заборонив ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 виходити за межі будівельного майданчика «Олімпік-парк» та під приводом оформлення реєстрації в Україні забрав у ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 їх паспорти громадян КНР, при цьому не зареєструвавши вказаних осіб на території України у встановленому Законом порядку, паспорти їм не повернув.

Після чого ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в період часу з 15 жовтня 2008 року по 03 березня 2009 року експлуатували працю ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 на будівництві котеджного містечка «Олімпік-парк», змусивши їх займатись будівельними роботами, створивши при цьому тяжкі умови праці та життя, про які працівники не були попереджені заздалегідь. Заробітну платню за проведені будівельні роботи ОСОБА_18 заплатили за перший місяць, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 заплатили за перші два місяці, після чого, мотивуючи тяжким матеріальним становищем та економічною кризою в країні, припинили оплачувати труд ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які продовжували працювати, не маючи можливості повернутись додому.

При цьому, 20 листопада 2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , діючи за домовленістю з ОСОБА_7 , змусили ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 . ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 написати розписки, згідно яких за страйк або інший інцидент вони мали виплатити 10000 доларів США, тим самим поставили ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 у залежне становище, чим створили вигідну для себе обстановку, тобто використали шантаж для досягнення загальної злочинної мети.

На початку березня 2009 року ОСОБА_11 за попередньою змовою із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , з метою приховування злочину, вчиненого стосовно ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , склали текст угоди від 25 січня 2009 року, згідно якої TOB «Дніпро-Холдинг» передає TOB «Астрея «Техком-Сервис» працівників громадян КНР ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23, чим порушили вимоги п.2 та п.4 Постанови Кабінету Міністрів від 01.11.1999 № 2028, згідно яких підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, можуть використовувати працю іноземців лише за наявності у них дозволів на працевлаштування, а дозвіл на працевлаштування оформляється та видається Державним центром зайнятості для роботи на підприємстві, в установі, організації, які запросили іноземця на певну посаду.

Після цього, на початку березня 2009 року ОСОБА_11 , діючи, як директор TOB «Астрея «Техком-Сервис», за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , шляхом обману директора TOB «Дніпро-Холдинг», якій пояснив, що укладання вказаної угоди є єдиним шансом їй на законних підставах перевести своїх робітників на його фірму для працевлаштування, уклав незаконну угоду, об`єктом якої є люди.

Крім того, приблизно в жовтні 2008 року ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно запропонував своїм знайомим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запросити до України ще одну групу робітників з КНР з метою експлуатації їх праці на будівництві. Згідно з досягнутою ними домовленістю, ОСОБА_6 мав знайти громадян КНР, які погодяться приїхати в Україну на роботу, а ОСОБА_11 , будучи директором будівельної фірми TOB «Астрея «Техком-Сервис», мав забезпечити вказаних робітників роботою на будівництві. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 мали організувати прибуття громадян КНР на будівельний майданчик та контролювати роботу громадян КНР на будівництві.

З метою організації прибуття громадян КНР до України, ОСОБА_4 з проханням запросити громадян КНР на територію України для працевлаштування звернувся до невстановленої особи, яка здійснювала незаконну діяльність під прикриттям ТОВ «Промсервістехресурс», що має ознаки фіктивності. Невстановлена особа, діючи від імені ОСОБА_25 , який згідно установчих документів є директором TOB «Промсервістехресурс», дала свою згоду.

Тим самим ОСОБА_4 , діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , скористався TOB «Промсервістехресурс» для офіційного запрошення громадян КНР для подальшої експлуатації їх праці, тим самим уклав незаконну угоду, об`єктом якої є люди.

ОСОБА_6, реалізуючи злочинні наміри та діючи згідно досягнутої злочинної домовленості з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , попросив свого знайомого з КНР знайти людей, які погодяться працювати в Україні, попередньо повідомивши про гідні умови праці та життя, тим самим ОСОБА_6 підібрав громадян КНР, які погодились працювати в Україні, отримуючи при цьому гідну оплату праці у розмірі 5 доларів США за годину роботи.

ОСОБА_4 , реалізуючи злочинні наміри та діючи згідно досягнутої злочинної домовленості з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , звернувшись до свого знайомого ОСОБА_13 , з яким до цього мав ділові стосунки, і попросив допомогти в оформленні дозволів на працевлаштування іноземних громадян на території України, повідомивши при цьому неправдиву інформацію щодо правомірних намірів працевлаштувати іноземних громадян в Україні. ОСОБА_13 , будучи введеним ОСОБА_4 в оману, погодився допомогти отримати дозволи на працевлаштування іноземних громадян на території України, з цією метою ОСОБА_13 отримав необхідні для цього документи у ОСОБА_4 та передав їх своїй знайомій ОСОБА_16 , якій також не були відомі злочинні наміри ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_16 , діючи за довіреністю, виданою їй невстановленою особою від імені ОСОБА_25 , яку через ОСОБА_13 передав ОСОБА_4 , отримала в центрі зайнятості м.Києва дозволи на працевлаштування громадян КНР ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 у ТОВ «Промсервістехресурс».

03 грудня 2008 року ОСОБА_4 , діючи за домовленістю з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , на невстановленому мікроавтобусі разом з ОСОБА_34 , яку ОСОБА_6 , не повідомивши про свої злочинні наміри, попросив поїхати в аеропорт в якості перекладача, прибув до аеропорту «Бориспіль» у Бориспільському районі Київській області, де зустріли громадян КНР ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , які на запрошення TOB «Промсервістехресурс» для працевлаштування прибули на територію України. ОСОБА_4 за домовленістю з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з метою обману, за допомогою ОСОБА_34 пояснив громадянам КНР, що він відвезе їх до місця проживання та роботи. Громадяни КНР ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 погодились їхати з ОСОБА_4 , не підозрюючи, що їх обманюють і що ОСОБА_4 , не маючи відношення до фірми, яка їх запросила на роботу, діючи згідно досягнутої злочинної домовленості з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , має на меті експлуатувати їх працю. Тим самим, ОСОБА_4 , за домовленістю з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , використавши обман та уразливий стан ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 з метою незаконної експлуатації, одержав громадян КНР ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 .

Після чого, ОСОБА_4 провів вказаних громадян до мікроавтобусу, на якому відвіз ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 до будівельного майданчика котеджного містечка «Олімпік-парк» поблизу с.Березівка Макарівського району Київської області, тим самим, шляхом обману, а також, використавши уразливий стан громадян КНР, які не володіють українською мовою, з метою експлуатації, за домовленістю з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перемістив ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 .

Прибувши до котеджного містечка «Олімпік-парк» поблизу с.Березівка Макарівського району Київської області, ОСОБА_4 , діючи за домовленістю з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , сказав ОСОБА_34 зібрати у громадян КНР паспорти для оформлення реєстрації в Україні. ОСОБА_34 , якій не були відомі злочинні наміри ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , забрала у ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 їх паспорти громадян КНР та передала ОСОБА_4 , який, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не зареєструвавши вказаних осіб на території України у встановленому Законом порядку, паспорти їм не повернув. Також ОСОБА_6 , діючи, згідно раніше досягнутої злочинної домовленості з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , заборонив ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 виходити за межі будівельного майданчика «Олімпік-парк».

Після чого, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в період з 3 грудня 2008 року по 03 березня 2009 року експлуатували працю ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 на будівництві котеджного містечка « Олімпік-парк », змусивши займатись будівельними роботами, створивши при цьому тяжкі умови праці та життя, про які робітники не були попереджені заздалегідь. Заробітну платню за проведені будівельні роботи ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_33 не заплатили, а ОСОБА_32 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_31 заплатили за перший місяць, після чого, мотивуючи тяжким матеріальним становищем та економічною кризою в країні, припинили оплачувати труд ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , які продовжували працювати, не маючи можливості повернутись додому.

На початку березня 2009 року, ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , з метою приховування злочину, вчиненого стосовно ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , склали текст угоди від 25 січня 2009 року, згідно якої TOB «Промсервістехресурс» передає TOB «Астрея «Техком-Сервис» працівників громадян КНР ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , чим порушили вимоги п.2 та п.4 Постанови Кабінету Міністрів від 01.11.1999 № 2028, згідно яких підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання можуть використовувати працю іноземців лише за наявності у них дозволів на працевлаштування, а дозвіл на працевлаштування оформляється та видається Державним центром зайнятості для роботи на підприємстві, в установі, організації, які запросили іноземця на певну посаду.

Після чого, на початку березня 2009 року ОСОБА_11 , діючи, як директор TOB «Астрея «Техком-Сервис», за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , поставив свій підпис та відтиск печатки TOB «Астрея «Техком-Сервис» в угоді, яку склав разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , після чого передав ОСОБА_4 , який знову звернувся до невстановленої в ході досудового слідства особи, яка поставила підпис від імені директора TOB «Промсервістехресурс» ОСОБА_25 та відтиск печатки TOB «Промсервістехресурс». Тим самим ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , уклав незаконну угоду, об`єктом якої є люди.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 149 КК України як умисні дії, які виразились в здійсненні незаконної угод, об`єктом якої є людина, одержанні та переміщенні людини, вчинені щодо кількох осіб, з метою трудової експлуатації, з використанням обману, шантажу та уразливого стану особи, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Під час судового розгляду на стадії судового слідства захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 та закриття кримінальної справи відносно нього у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України, оскільки згідно обвинувального висновку, остання подія інкримінованого ОСОБА_4 злочину сталася на початку березня 2009 року, тобто з часу останньої події минуло більше 15 років.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заявлене захисником клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження на підставі ч.4 ст. 49 КК України.

Прокурор не заперечувала проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки на даний час дійсно минуло більш ніж 15 років з часу останньої події, інкримінованої обвинуваченому.

Заслухавши думку сторони захисту та сторони обвинувачення щодо заявленого клопотання про закриття кримінального провадження, суд дослідивши матеріали кримінальної справи, роз`яснивши підсудному правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 49 КК України матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених законом строків давності та відсутність обставин, що порушують перебіг строків давності.

Крім того, особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності також за наявності поряд з цим процесуально-правових підстав, таких як притягнення особи як обвинуваченого по справі та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_4 обвинувачується за ч.2 ст. 149 КК України, який відноситься до особливо тяжких злочинів, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Згідно з п.4 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Із матеріалів кримінальної справи вбачається, що останній епізод злочинної діяльності, за якою обвинувачується ОСОБА_4 , відбувався на початку березня 2009 року.

Вказані обставини свідчать про те, що з дня вчинення злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_4 минуло понад п`ятнадцять років та у справі відсутні обставини, які припиняють перебіг строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, наслідки такого звільнення та закриття кримінальної справи йому зрозумілі, про що останній заявив в судовому засіданні.

Згідно п.5 ч.1 ст. 7-1 КПК України (в редакції 1960 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Відповідно до ч.2 ст. 11-1 КПК України ( в редакції 1960 року) суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Враховуючи наведені обставини, які свідчать про наявність сукупності матеріально- правових підстав, передбачених ст.49 КК України та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд приходить до висновку, що клопотання захисника підлягає задоволенню, а справа підлягає закриттю, оскільки справа за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст. 149 КК України надійшла до суду з обвинувальним висновком та з дня вчинення злочину минуло понад п`ятнадцять років, що є підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи.

Згідно ч.1 ст. 282 КПК України (в редакції 1960 року) якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підставі для закриття справи, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 статті 6 і статтями 7, 7-2, 8, 9, 10, 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя - постановою,

закриває справу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7-1 п.5, 11-1, 273, 282 КПК України, ст.49 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.149 КК України - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи діб з дня її винесення.

Головуючий суддя ОСОБА_1