УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2025 р. с-ще Тиврів 145/331/25

1-кс/145/137/2025

Слідчий суддя Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 ,погоджене із прокурором Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно за матеріалами кримінального провадження № 0000071, внесеного до ЄРДР 09.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням, в якому вказує, що 08.03.2025 до ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення зі спецлінії "102", про те що невідомі особи здійснюють вирубку дерев, що розташовані на території ДП "Тиврівський агроліс" неподалік с-ща Тиврів Вінницького району Вінницької області.

По приїзду поліції на місце події було встановлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який здійснював незаконну порізку дерев на території ДП "Тиврівський агроліс" неподалік с-ща Тиврів Вінницького району Вінницької області.

У ході проведення огляду місця події було вилучено бензопилу "STHIL MS180", яку поміщено до поліетиленового пакету, упаковано та скріплено підписами понятих та поміщено до кімнати зберігання речових доказів ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, а також трактор "Т-25", д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом та 20 дерев`яних колод різних розмірів, які було вилучено та поміщено на спец. майданчик СПД № 1 ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

Просить накласти арешт на вищезазначене тимчасово вилучене майно.

У судовому засіданні керівник слідчого відділення ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 клопотання підтримав, просить його задоволити.

ОСОБА_4 щодо майна якого розглядається клопотання про арешт при прийнятті рішення поклався на розсуд суду, при цьому повідомив, що трактор належить йому, але в технічному паспорті, який він залишив удома, зазначений попередній власник. Причіп також належить йому, але причіп від мотоблоку та на нього документів не має. Також повідомив, що на даний час у нього є необхідність займатися городніми роботами, а саме орати, фрезерувати, що буде неможливим, якщо його позбавити користування трактором з причепом.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує клопотання, а також витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, заслухавши думки керівника слідчого відділення та особи щодо майна якої розглядається клопотання про арешт, дійшов такого висновку.

Слідчий СВ ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в строки, визначені ч. 5 ст. 171 КПК України.

У зв`язку з виявленням вказаних у клопотанні речей та їх вилученням, є достатні підстави вважати, що вони відповідно до п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

З огляду на положення ст. 167, ч. 2 ст. 168 КПК України вказане майно є тимчасово вилученим майном та на нього може бути накладений арешт в порядку та на умовах, передбачених статтями 170-173 КПК України.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Так, під час дослідження матеріалів долучених до клопотання слідчим суддею встановлено, що о 16:46 08.03.2025 на спецлінію "112" надійшло повідомлення від поліцейського офіцера громади ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 про те, що поза межами населеного пункту, неподалік річки Південний Буг, він виявив особу, що незаконно зрізала декілька дерев, що підтверджується електронним рапортом оперативного чергового ВП № 2 від 08.03.2025 (а.с. 5).

По приїзду слідчо-оперативної групи на місце 08.03.2025 проведено огляд місця події за участю майстра ДП "Тиврівський агроліс" ОСОБА_8 та головного лісничого ДП "Тиврівський агроліс" ОСОБА_9 під час якого виявлено три пня дерев та вилучено бензопилу "STHIL MS180", 20 дерев`яних колод різних розмірів, трактор "Т-25", д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом (а.с. 6-8).

Відомості за вказаним фактом 08.03.2025 внесено до ЄРДР №0000071, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, досудове розслідування здійснюється слідчими ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_3 (а.с. 4).

Відповідно до пояснень ОСОБА_4 від 08.03.2025 останній пояснив, що 08.03.2025 він поїхав на своєму тракторі Т 25, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом, на риболовлю до річки Південний Буг. По дорозі назад вирішив нарізати дерев`яних стовпчиків, щоб відремонтувати паркан. Заїхавши до лісосмуги, взяв свою бензопилу "Штіль МС18" та зрізав з дерева декілька грубих гілок, довжиною по 7 м. кожна, які розрізав, а також порізав сухе дерево, яке лежало на землі (а.с. 9).

Згідно з протоколом допиту свідка - майстра ДП "Тиврівський агроліс" ОСОБА_8 , останній показав, що 08.03.2025 до нього зателефонував головний лісничий ОСОБА_9 , який повідомив, що поліцейські за межами с-ща Тиврів затримали особу, що здійснювала порізку дерев та сказав виїхати розібратися. По приїзду він визначив місце, де відбувалася незаконна порізка, а саме 138 квартал 3-го виділу, а також виявив три пня дерев породи акація. Деревина лежала поряд порізана в середньому довжиною 1,5 м (а.с. 10-11).

Слідчим доведено, що:

20 дерев`яних колод різних розмірів є безпосереднім об`єктом (предметом) кримінального правопорушення;

бензопила "STHIL MS180" є знаряддями вчинення кримінального правопорушення;

трактор "Т-25", д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом є засобами вчинення кримінального правопорушення,

вказане майно в повній мірі відповідає ознакам речового доказу.

Проте, слідчим ні в своєму клопотанні, ні керівником слідчого відділення в судовому засіданні не обґрунтовано та не доведено достатніх підстав, що обґрунтовують необхідність арешту вищезазначеного трактора та причепа із забороною власнику користуватися ними, а очевидна істотна причина для утримання цього майна державою відсутня. Також не доведено яким чином не застосування заборони користуватися трактором та причепом призведе до настання таких наслідків, які зможуть перешкодити кримінальному провадженню, оскільки за своїм змістом клопотання містить лише посилання на збереження речового доказу.

Керівник органу досудового розслідування повідомив суду, що вилучене майно було визнане речовими доказами в кримінальному провадженні, при цьому відповідної постанови не надав. Також на запитання суду як саме може перешкодити обмеження користування трактором та причепом кримінальному провадженню, повідомив, що перешкодити не може.

Окрім того до клопотання не долучено документів, які б підтверджували право власності на трактор та причеп, при цьому особа щодо майна якої розглядається клопотання про арешт у судовому засіданні пояснила, що трактор та причеп до мотоблока належать йому, технічний паспорт у ньго не вилучався та знаходить удома.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України заборона на користування майном може бути застосована лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Отже, слідчим та керівником слідчого відділення не доведено, яким чином не застосування заборони користуватися трактором та причепом призведе до настання таких наслідків, які зможуть перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно з усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання необхідно задовольнити частково.

Окрім того, суд звертає увагу власника майна на те, що якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, передбачені ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, власник майна не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 131, 132, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно шляхом накладення заборони на його використання та розпорядження, а саме на:

бензопилу "STHIL MS180", яку було поміщено до поліетиленового пакету, упаковано та скріплено підписами понятих та поміщено до кімнати зберігання речових доказів ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області;

20 дерев`яних колод різних розмірів, які було вилучено та поміщено на спец. майданчик СПД № 1 ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, що за адресою: вул. Шевченка, буд. 2, с-ще Тиврів Вінницького району Вінницької області.

Накласти арешт на трактор "Т-25", д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом, власником яких є ОСОБА_4 , заборонивши відчуження та передавши їх на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , які 08.03.2025 були вилучені під час огляду місця події та які перебувають на спец. майданчику СПД № 1 ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, що за адресою: вул. Шевченка, буд. 2, с-ще Тиврів Вінницького району Вінницької області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити заінтересованим особам, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, роз`яснивши їм право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція протягом п`яти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1