Провадження № 1-кп/185/568/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в умовах дії воєнного стану у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 серпня 2024 року за № 0000364 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Межиріч, Павлоградського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має середню освіту, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 спільно проживаючи у будинку АДРЕСА_2 зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 у період часу з 04.12.2023 по 28.04.2024, систематично та наполегливо, з мотивів явної неповаги до норм моралі та здоров`я, існуючих норм співжиття, вчинював домашнє насильство, тобто неодноразово та безпричинно провокував вдома конфлікти, в ході яких висловлював словесні образи, погрози на адресу своєї співмешканки ОСОБА_4 , чим призвів до психологічних страждань та спровокував у ОСОБА_4 почуття незахищеності, що призвело до погіршення якості життя, оскільки остання не мала змоги вести звичайний уклад життя.

Так ОСОБА_3 , 04.12.2023 о 15:00 год., перебуваючи за місцем спільного проживання з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , висловлювався в адресу співмешканки ОСОБА_4 нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2023 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.

Крім того, ОСОБА_3 , 14.04.2024 близько 11:30 год., перебуваючи в стані сп`яніння за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_5 , домашнє насильство психологічного характеру, а саме: погрожував та ображав повторно протягом року.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2024 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.

Крім того 28 04.2024 о 16 год. 20 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем спільного проживання з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_5 , а саме: виражався на її адресу нецензурною лайкою, повторно протягом року.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 680 (шістсот вісімдесят) гривень на користь держави.

Таким чином, ОСОБА_3 протягом 2023 та 2024 років тричі притягався до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 173 - 2 КУпАП відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 , що свідчить про вчинення останнім домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинену психологічного насильства шодо колишнього подружжя, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_3 .

Крім того, 02.09.2024 приблизно о 10 год. 40 хв. ОСОБА_3 прийшов до місця проживання своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , за адресою: буд. АДРЕСА_2 , та вчинив, щодо останньої домашнє насильство психологічного характеру, а саме: виражався на її адресу нецензурною лайкою, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_4 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишнього подружжя, тобто особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду показав, що обставини, зазначені в обвинувальному акті, відповідають тим, що мали місце. Обвинувачений показав, що він три рази притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_4 та 02 вересня 2024 року перебував у стані алкогольного сп`яніння і знову вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , що виразилось у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, приниженні людської честі та гідності. В скоєному розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що її колишній чоловік ОСОБА_3 умисно систематично вчиняє відносно неї психологічне насильство. Він приходить у нетверезому стані, ображає її нецензурною лайкою, залякує, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя.

Свідок ОСОБА_6 показала суду, що є соцпрацівником знайома з обвинуваченим, оскільки разом з поліцією рази 4 виїжджала на виклик на домашнє насилля. Насилля відбувалось в родині внаслідок вживання обвинуваченим алкогольних напоїв. З обвинуваченим неодноразово проводилися бесіди, до порад не прислухається. В стані алкогольного сп`яніння обвинувачений стає зовсім іншою людиною. Потерпіла хороша дружина та мама, сім`я хороша аби не алкоголь.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 також повністю підтверджується дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2023 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2024 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 680 (шістсот вісімдесят) гривень на користь держави.

Висновком експерта № 103/09 від 06.09.2024 за результатами проведення психологічного дослідження, згідно з яким дії з боку ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_4 містять ознаки психологічного насильства. Наслідки перенесеної події призвели до появи негативних психоемоційних змін. Ситуація, що досліджується має психотравмувальний та психологічно деструктивний характер для особистості ОСОБА_4 . Всі виявлені моральні страждання знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з подією, яка розглядалася. ОСОБА_4 завдані психологічні (моральні) страждання, зміст яких локалізований у межах дослідженої ситуації.

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_4 з іншими доказами - зокрема, дослідженими судом документами, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд робить висновок про те, що наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості обвинуваченого є належними, достатніми та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України, тому покладені в основу вироку.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження були встановлені та підтверджені об`єктивні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 інкримінованого кримінального правопорушення, перебіг обставин вчинення зазначеного злочину, ступінь реалізації злочинних намірів обвинуваченої та наслідки їх вчинення.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що своїми діями обвинувачений ОСОБА_8 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, його винуватість доведена повністю та підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, а дії правильно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишнього подружжя, тобто особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В своєму рішенні «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_3 доведена «поза розумним сумнівом», оскільки наведені у вироку докази винуватості обвинуваченого є очевидними і безсумнівними.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд, у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, віднесення їх згідно зі ст. 12 КК України до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності раніше не притягався, вчинив кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи, за місцем проживання характеризується негативно, офіційно не працевлаштований, на обліку в психіатричному диспансері та у лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

В той же час, суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

За вимогами ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Враховуючи сукупність наведених обставин, ступінь негативних наслідків вчиненого обвинуваченим, дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізолювання від суспільства та призначає йому покарання в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, тобто в умовах виконання за його поведінкою постійного та обов`язкового контролю, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас, за положеннями ч.1 ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв` язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.

Тому, суд застосовує до ОСОБА_3 , який вчинив домашнє насильство, обмежувальні заходи відповідно до пунктів 1, 3-5 ч. 1, ч. 3 ст. 91-1 КК України. Суд вважає, що такі обмежувальні заходи сприятиме виправленню обвинуваченого.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 не обиралась та до набрання вироком законної чинності не обирається.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати на проведення судової експертизи у розмірі 2 500,00 грн., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 - 1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один ) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку ОДИН РІК - не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п.п. 3 - 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обмежувальні заходи, у вигляді:

-заборони протягом 1 року наближатися на відстань 100 метрів до місця, де ОСОБА_4 може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з робото, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

-заборони протягом 1 року листування, телефонних переговорів з ОСОБА_4 , інших контактів через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто або через третіх осіб;

-направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

Роз`яснити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності заст. 390-1 КК України.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на проведення судової експертизи у розмірі 2 500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот грн. 00 коп.).

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не обирати.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. У відповідності до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскарженим в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1