Справа №345/736/25
Провадження № 1-кп/345/178/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуша матеріали кримінального провадження № 0000010 від 03.01.2025 з обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Калуш, Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні матрос, раніше не судимого,

за ст. 185 ч.4 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

Матрос ОСОБА_4 , 21.12.2024 о 00 год. 02 хв, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою застосунку «Monobank», який знаходився у мобільному телефоні, що належить ОСОБА_5 уклав договір про надання кредиту на суму 11000 грн. на банківську карту АТ «УніверсалБанк» № НОМЕР_2 та здійснив переказ грошових коштів у сумі 11000 грн. із банківської карти АТ «УніверсалБанк»

№ НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_5 на свою банківську карту АТ «УніверсалБанк» № НОМЕР_3 , після чого покинув приміщення квартири та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, таким чином довівши свій злочинний умисел до кінця, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 11000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив суду вищенаведені обставини, пояснивши, що перебуваючи в приміщенні квартири свого знайомого ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_3 , під час користування мобільним телефоном останнього побачив у ньому застосунок «Monobank», після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на крадіжку грошових коштів із банківської карти ОСОБА_5 № НОМЕР_2 . Так, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою мобільного телефону, який належить ОСОБА_5 уклав договір про надання кредиту на суму 11000 грн. на банківську карту АТ «УніверсалБанк» № НОМЕР_2 , що належить потерпілому та здійснив переказ грошових коштів у сумі 11000 грн. із банківської карти АТ «УніверсалБанк» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_5 на свою банківську карту АТ «УніверсалБанк». У вчиненому розкаюється, зазначає, що повністю відшкодував збитки. Просить суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти розгляду провадження у порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

Суд, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини справи учасниками судового провадження не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння зміст цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши, що в такому разі вони будуть позбавленні права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

На підставі зібраних доказів, оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст.185 ч.4 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також думку потерпілого і позицію прокурора.

Обвинувачений у судовому засіданні просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_5 надав суду заяву про слухання справи без його участі, при призначенні покарання обвинуваченому не наполягає на суворому покаранні, оскільки йому завдані збитки відшкодовано, претензій до обвинуваченого немає.

У судовому засіданні прокурор просив призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та визначити долю речових доказів.

Суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема те, що на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, є військовослужбовцем, має постійне місце реєстрації, його молодий вік. Окрім цього, збитки в сумі 11 000,00 грн. потерпілому відшкодовано.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, але, з урахуванням обставин справи та особи винного, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без відбування покарання та вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від покарання з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки, із покладенням на нього відповідних обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації не потягне за собою порушення засад виваженості, а також відповідає передбаченій ст. 50 КК України меті покарання.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України та призначити йому покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає наступні покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі:

- DVD-R диск із інформацією по банківських рахунках, а саме по карткових рахунках № НОМЕР_3 та № НОМЕР_2 залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду суд протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст.394КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Роз`яснити потерпілій стороні, що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Інші учасники можуть отримати копію вироку в суді.

СУДДЯ: