КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/868/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000455 від 14.04.2022 року та накладено арешт на спеціальний дозвіл на користування надрами: реєстраційний номер № 6391 від 20.01.2020, якими володіє Товариство з обмеженою відповідальністю «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» (), шляхом заборони права розпоряджатися спеціальним дозволом на користування надрами (відчужувати в порядку, встановленому статтею 16-1 Кодексу України про надра); користуватися спеціальним дозволом на користування надрами (шляхом заборони користуватися надрами та видобувати корисні копалини); володіти спеціальним дозволом на користування надрами (шляхом вилучення його, та/або передачі на зберігання іншим особам).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» - адвокат ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року та її скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД».

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді, є незаконною, невмотивованою та винесеною з грубим порушенням норм КПК України.

Також апелянт зазначає, що слідчим суддею не було належним чином перевірено чи спеціальний дозвіл на користування надрами, яким володіє ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, як цього вимагає у ч. 3 ст. 170 КПК України.

Постанова слідчого про визнання спеціального дозволу на користування надрами речовим доказом є формальною та не містить підтверджень наведених обставин і обґрунтовану констатацію відповідних фактів посадовими особами органів досудового розслідування.

Клопотання не містить обґрунтування того якими діями та кого саме вчинено посягання на об`єкт кримінально-протиправних дій - спеціальний дозвіл на користування надрами реєстраційний номер № 6391 від 20.01.2020, яким володіє ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД».

Вказаний спеціальний дозвіл на право користування надрами ніколи не був та не є об`єктом кримінально-протиправних дій. ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» набуло вказаний дозвіл в порядку визначеного Кодексом України про надра. Товариством належним чином виконуються умови угоди про користування надрами.

Апелянт звертає увагу на те, що жодній посадовій особі ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» про підозру не повідомлялось, кримінальне провадження відносно юридичної особи не здійснюється. ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» не є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Накладений арешт є неспіврозмірним обмеження права власності Товариства завданням кримінального провадження. ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» не має жодного відношення до обставин, що стали підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000455 від 14.04.2022 та до обставин, що входять до предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні.

Встановлена оскаржуваною ухвалою заборона користуватися спеціальним дозволом на користування надрами (шляхом заборони користуватися надрами та видобувати корисні копалини) блокує роботу підприємства та перешкоджає веденню господарської діяльності Товариства, від якої Товариством сплачуються податки до державного бюджету, що є вкрай важливим під час введеного правового режиму воєнного стану.

Вказане також перешкоджає Товариству виконати свої зобов`язання щодо виплати заробітної плати великій кількості найманих працівників та залишає останніх без засобів до існування.

Крім того апелянт зазначає про безпідставність посилання прокурора на застосування санкцій відносно групи UNIGRAN.

Пунктом 8 ч. 2 ст. 26 Кодексу України про надра передбачено спеціальний механізм за яким припинення дії спеціального дозволу на користування надрами здійснюється у разі: застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) відповідно до Закону України "Про санкції" у вигляді припинення дії спеціального дозволу на користування надрами.

З ухвали вбачається, що 12.05.2023 Президент України указом №279/2023 ввів у дію рішення Ради національної безпеки і оборони України про санкції до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - власників компаній-надрокористувачів із групи UNIGRAN.

Згідно статті 4 Закону України « Про санкції» одним із видів санкцій згідно з цим Законом є: припинення дії або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, припинення дії чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами.

Разом з тим, прокурором не наведено доказів застосування вказаного виду санкцій. Відтак і посилання на введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України про санкції до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - не є належним доказом необхідності обмеження господарської діяльності ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД».

Більше того слідчим суддею не було встановлено власника корпоративних прав Товариства. При цьому кінцевим бенефіціаром та власником 90 % частки корпоративних прав ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» є ОСОБА_10 . Розмір внеску ОСОБА_10 становить 18 000 000,00 грн. Власником 10 % частки корпоративних прав ТОВ «ЮНІ СЕРВІС» () є Акціонерне товариство «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Денмарк» (). Розмір внеску якого становить 2 000 000, 00 грн. Таким чином ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не є бенефіціарами ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД».

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року, апелянт зазначає, що представник власника майна не був повідомлений про час та місце судового розгляду клопотання та не був присутнім під час його розгляду та йому не було відомо про звернення органу досудового розслідування до слідчого судді із відповідним клопотанням. Про існування арешту ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» () дізналося із сервісу моніторингу судового реєстру «Опендатабот» після її оприлюднення 12.12.2024 року. Представник власника майна - адвокат ОСОБА_6 засобами електронного зв`язку невідкладно звернулася до слідчого судді із клопотанням про отримання копії ухвали та ознайомлення із матеріалами клопотання. Однак, станом на дату подання апеляційної скарги ні копію ухвали ні ознайомитися з матеріалами провадження не вдалося.

Представник ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» - адвокат ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги була повідомлена, у встановленому законом порядку. Проте, останньою надіслано клопотання про відкладення апеляційного розгляду, у зв`язку із тим, що вона перебуватиме у відрядженні до м. Калуш, Івано-Франківської області, для захисту обвинуваченого у справі № 351/510/17.

З урахуванням зазначеного, думки прокурора, який вважав за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності представника ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» - адвоката ОСОБА_6 , а також, що з матеріалів справи, вбачається, що апеляційний розгляд 18.02.2025 вже відкладався за клопотанням апелянта,колегія суддів прийшла до висновку про можливість проведення судового розгляду без участі представника ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» - адвоката ОСОБА_6 , що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД», вважаючи оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» - адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання про арешт майна відбувся без участі представника ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД», матеріали справи не містять відомостей про направлення копії оскаржуваної ухвали ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» та представнику. Однак як зазначає апелянт, що про існування арешту ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» () дізналися із сервісу моніторингу судового реєстру «Опендатабот» після оприлюднення ухвали, 12.12.2024 року, іншої інформації в матеріалах клопотання не міститься, у зв`язку з чим колегія суддів вбачає підстави для задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року.

Як вбачається з матеріалів справи, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000455 від 14.04.2022 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 2 ст. 197-1, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 240, ч. 3 ст. 254, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 258-5, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 369-2, ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 388 КК України, за підозрою ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи групи компаній корпорації «ЮНІГРАН» та інші окремі проросійсько налаштовані громадяни, здійснюють фінансування дії, з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади.

В ході проведення оперативно-розшукових заходів встановлено, що власник корпорації «ЮНІГРАН» ОСОБА_16 створив на території України протиправний механізм по виведенню грошових коштів отриманих шляхом ухилення від сплати податків за кордон з подальшим їх використанням для фінансування країни агресора.

Так, група компаній корпорації «ЮНІГРАН», до якої входять: ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» (), ПАТ «Малинський каменедробильний завод» (), ПрАТ «Пинязевицький кар`єр» (), ТОВ «ЮНІГРАН» (), ТОВ «ДБК Модуль» (), ТОВ «Альянс-Союз» (), ТОВ «Бріззо» (), АТ «Коростенський кар`єр» (), МРГО «СМТ Барвінківське» (), ТОВ «Юнігран-Сервіс» () кінцевим беніфіціарним власником яких був ОСОБА_16 , спеціалізуються на видобутку корисних копалин (щебню) на родовищах Малинського, Коростенського та Пинязевицького гранітних кар`єрів Житомирської області та річкового піску.

Механізм протиправної діяльності полягає в ухиленні від сплати податків шляхом мінімізації рентних платежів під час видобутку граніту, що призводить до суттєвих втрат бюджету, а також неефективного та нераціонального використання надр.

Суть мінімізації рентної плати за користування надрами полягає у тому, що надровидобувними підприємствами ПАТ «Малинський каменедробильний завод», ПрАТ «Пинязевицький кар`єр» та АТ «Коростенський кар`єр» (підприємствами, що володіють спеціальними дозволами на користування надрами) здійснюється декларування фактичної вартості реалізації (розрахункової вартості) гірничої маси, яка у декілька разів менша від вартості товарної продукції (щебеню, каменю бутового та ін.) яка реалізується кінцевому користувачу від ТОВ «ЮНІГРАН», ТОВ «ДБК Модуль», ТОВ «Альянс-Союз» власником яких є - ОСОБА_16 . Вказані компанії фактично використовуються як транзитери, так як переробка гірничої маси здійснюється безпосередньо на надровидобувних підприємствах. У свою чергу, зазначене суттєво (у кілька разів), зменшує базу оподаткування, яка залежить від ціни готової продукції, що за попередніми оцінками призводить до втрат бюджету на десятки мільйонів гривень.

У червні 2022 року на майно компаній кінцевим бенефіціарним власником яких був ОСОБА_16 було накладено арешт. Останній, розуміючи, що він є громадянином російської федерації, яка вчиняє збройну агресію проти України, а також те що він підтримував дії керівників держави рф, ОСОБА_16 вчинив дії щодо збереження свого майна. Діючи у власних інтересах ОСОБА_16 з метою збереження майна та активів компаній, які зареєстровані в Україні та кінцевим бенефіціарним власником яких він є, передав довіреній особі ОСОБА_17 (громадянка Сполученого Королівства) свої частки власності в іноземних компаніях через які він володів товариствами зареєстрованими в Україні.

12.05.2023 Президент України указом №279/2023 ввів у дію рішення Ради національної безпеки і оборони України про санкції до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - власників компаній-надрокористувачів із групи UNIGRAN.

У подальшому, колишній депутат Броварської міської ради ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи на меті особисте збагачення, вступив у злочинну змову із ОСОБА_16 , якому запропонував за винагороду для себе, у вигляді частини активів підсанкційних компаній, використати власні зв`язки в державних органах, з метою впливу на осіб уповноважених на виконання функцій держави з метою послаблення санкційних обмежень та зняття арештів із активів компаній кінцевим бенефіціарним власником яких був ОСОБА_16 . Вказані дії надали б змогу вчинити дії по передачі майна від компаній, які мають кінцевим бенефіціарним власником підсанкційну особу на новостворені товариства, що перешкодить державним органам націоналізувати їх, та надасть змогу безперешкодно використовувати для подальшого ведення господарської діяльності ОСОБА_16 спільно із ОСОБА_10

20 жовтня 2023 року Печерським районним судом м. Києва знято арешт з активів групи компаній «Юнігран».

У подальшому ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб до складу якої увійшли: директор ТОВ «Малинська видобувна компанія» ОСОБА_18 , директор ТОВ «Юнігран-Сервіс» ОСОБА_19 , засновник та директор ТОВ «НОВЕЛ ПРОМ» ОСОБА_20 , директор ТОВ «Мартен Люкс» та ТОВ «Енкрос» ОСОБА_21 , директор ТОВ «Юні Люкс» ОСОБА_22 , директор ТОВ «Юні Стоун Пленет» ОСОБА_23 , головний бухгалтер ТОВ «Юні Стоун Пленет» ОСОБА_24 , директор та головний бухгалтер ТОВ «Юні Сервіс» ОСОБА_25 , директор ТОВ «Коростенська видобувна компанія» ОСОБА_26 , представник ТОВ «Юні Люкс», ТОВ «Юні Стоун Пленет», ТОВ «Юні Сервіс», ТОВ «Малинська видобувна компанія», ТОВ «Коростенська видобувна компанія» ОСОБА_27 , директор ТОВ «Юнігран» та ТОВ «Юнігран Сервіс» ОСОБА_28 , директор ТОВ «Мартен Люкс» та ТОВ «Енкрос» ОСОБА_29 та директор ТОВ «Юні Сервіс» ОСОБА_30 , директор ПрАТ «Пинязевицький кар`єр» ОСОБА_13 , директор АТ «Малинський каменедробильний завод» ОСОБА_14 та директор АТ «Коростенський кар`єр» ОСОБА_15 в наслідок пливу на осіб уповноважених на виконання функцій держави та зловживання останніми своїми службовими повноваженнями відбулись дії щодо перереєстрації права власності. Зокрема на початку 2024 року активи ТОВ «Юнігран» та ТОВ «Юнігран-Сервіс», продаються в адресу двох новостворених компаній, ТОВ «Мартен Люкс» та ТОВ «Енкрос», кінцевим бенефіціарним власником яких є ОСОБА_31 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Посадові особи вказаних товариств діючи відповідно до спільного узгодженого плану одразу ж перепродають усі отримані активи в адресу нових, спеціально зареєстрованих трьох товариств, ТОВ «Юні Люкс» (45381519), ТОВ «Юні Стоун Пленет» (45234489) та ТОВ «Юні Сервіс» (45374680), кінцевим бенефіціарним власником яких є ОСОБА_10 .

Крім того, до незаконної перереєстрації активів групи компаній «Юнігран» було залучено наступні товариства: ТОВ «ОЛДЕН СЕРВІС» (), ТОВ «НОТЕЛ» (), ТОВ «ІНТЕРНО СІСТЕМ» () та ТОВ «Броварський Алюмінієвий завод» (), ТОВ «КРЕДИТНІ РІШЕННЯ» (), ТОВ «ФК «РОЯЛ ФІНАНС 1» (), ТОВ «СКРАП МЕТАЛ ТРЕЙД» (), ТОВ «ФК «АТЛАНА» (), ТОВ «ФК «ФІНАКО» (), ТОВ «ФК «ФРЕЙЗЕР» (), ТОВ «СМТ» (), ТОВ «АСТОРІЯ ЮГ» ().

Згідно витягів із бази даних спеціальних дозволів на користування надрами ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» () отримала спеціальний дозвіл на користування надрами:

- реєстраційний номер № 6391 від 20.01.2020, вид корисної копалини: пісок.

26.11.2024 прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000455 від 14.04.2022 року, а саме спеціального дозволу на користування надрами: реєстраційний номер № 6391 від 20.01.2020, якими володіє Товариство з обмеженою відповідальністю «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» (), шляхом заборони права розпоряджатися спеціальним дозволом на користування надрами (відчужувати в порядку, встановленому статтею 16-1 Кодексу України про надра); користуватися спеціальним дозволом на користування надрами (шляхом заборони користуватися надрами та видобувати корисні копалини); володіти спеціальним дозволом на користування надрами (шляхом вилучення його, та/або передачі на зберігання іншим особам).

На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор зазначив, що саме вказаний спеціальний дозвіл на користування надрами є об`єктом кримінально протиправних дій та використовується з метою провадження діяльності пов`язаної із незаконним видобутком надр, а тому є речовим доказом у кримінальному провадженні та відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Постановою слідчого від 25.11.2024 року визнано речовим доказом спеціальний дозвіл на користування надрами: реєстраційний номер № 6391 від 20.01.2020, вид корисної копалини: пісок.

Таким чином, на даний час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказаний спеціальний дозвіл з метою забезпечення збереження речових доказів, у зв`язку з чим прокурор просив клопотання задовольнити.

26.11.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на спеціальний дозвіл на користування надрами: реєстраційний номер № 6391 від 20.01.2020, якими володіє Товариство з обмеженою відповідальністю «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» (), шляхом заборони права розпоряджатися спеціальним дозволом на користування надрами (відчужувати в порядку, встановленому статтею 16-1 Кодексу України про надра); користуватися спеціальним дозволом на користування надрами (шляхом заборони користуватися надрами та видобувати корисні копалини); володіти спеціальним дозволом на користування надрами (шляхом вилучення його, та/або передачі на зберігання іншим особам).

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були, досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При винесенні ухвали слідчим суддею, всупереч твердженням апелянта, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, а також обставини кримінального провадження № 0000455 від 14.04.2022 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 2 ст. 197-1, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 240, ч. 3 ст. 254, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 258-5, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 369-2, ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 388 КК України, за підозрою ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Також слідчим суддею враховано, що під час досудового розслідування досліджуються, серед іншого, обставини щодо перереєстрації права власності на спеціальний дозвіл на користування надрами, яким володіє ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» ().

Згідно витягів із бази даних спеціальних дозволів на користування надрами ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» () отримала спеціальний дозвіл на користування надрами:

- реєстраційний номер № 6391 від 20.01.2020, вид корисної копалини: пісок.

Встановлено, що саме вказаний спеціальний дозвіл на користування надрами є об`єктом кримінально-протиправних дій та використовується з метою провадження діяльності, пов`язаної із незаконним видобутком надр, а тому є речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив вказане клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, щозазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки речових доказів, а також постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_32 від 25.11.2024 року /а.с. 96-99/ визнано речовим доказом спеціальний дозвіл на користування надрами: реєстраційний номер № 6391 від 20.01.2020, яким володіє ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» (), оскільки майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене майно, з підстав того, що воно відповідає критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Твердження апелянта про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_6 , слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без зміни.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» - адвокату ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4