Номер провадження 1-кп/404/441/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000873 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гнатівка Добровеличківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого продавцем в ТОВ «Вересень Плюс», навчається в Кропивницькому будівельному фаховому коледжі, проживаючого по АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України судимостей не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ч.2 ст.125 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Мала Помічна Новоукраїнського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ч.2 ст.125 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ :

11.11.2024 року близько 23:30 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом перебували біля будинку № 4 по вул. Миру у м. Кропивницький, де у ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт з ОСОБА_6 . У ході конфлікту у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, завдав ОСОБА_6 один удар кулаком лівої руки в обличчя, а саме в область між правим оком та носом, а потім завдав ще один удар в обличчя, а саме в область правого ока.

В подальшому, під час розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , в останнього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізуючи свій умисел, діючи групою осіб без попередньої змови з ОСОБА_3 , тримаючи своєю правою рукою праву руку ОСОБА_6 , ОСОБА_4 умисно завдав йому один удар кулаком лівої руки в обличчя, а саме в область між правим оком та носом.

Після цього, ОСОБА_3 , діючи групою осіб без попередньої змови з ОСОБА_4 , умисно та цілеспрямовано завдав ОСОБА_6 один удар кулаком лівої руки в праву привушну ділянку. Потім, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , без попередньої змови між собою, завдали ОСОБА_6 декілька ударів кулаками рук в обличчя, а саме в область носу, лівого та правового ока, від чого ОСОБА_6 не втримав рівновагу та впав на землю спиною донизу. В той момент, коли ОСОБА_6 лежав, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , без попередньої змови між собою, завдали ОСОБА_6 декілька ударів ногами в область голови.

В той момент, коли ОСОБА_6 підвівся та сидів на землі, ОСОБА_3 , діючи групою осіб без попередньої змови з ОСОБА_4 , умисно завдав ОСОБА_6 один удар правою ногою, а саме носком взуття, в область лівого ока.

Внаслідок вказаних ударів відповідно до висновку експерта № 877 від 18.11.2024 ОСОБА_6 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці обох очей з крововиливами в білкові оболонки, синця на правій щоці та легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, строком понад 6 до 21 доби, у вигляді перелому кісток носу без зміщення.

Вказаними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 КК України, а саме в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, групою осіб без попередньої змови.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав суду, що за часу, обставин, вказаних в обвинуваченні, наніс потерпілому ОСОБА_6 тілесне ушкодження з ОСОБА_4 без попередньої змови. Шкодує про вчинене, просить суворо не карати.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав суду, що за часу, обставин, вказаних в обвинуваченні, наніс потерпілому ОСОБА_6 тілесне ушкодження з ОСОБА_3 без попередньої змови. Шкодує про вчинене.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та приймаючи до уваги, що інші учасники, також не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч.1 ст.28 ч.2 ст.125 КК України як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, групою осіб без попередньої змови.

Крім того, при призначенні покарання суд враховую практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд).

Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий, надмірний тягар для особи» (п.38 рішення від 16.10.2008).

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив умисний закінчений кримінальний проступок.

Як особа ОСОБА_3 не одружений, на обліках в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває, осудний, працює, навчається, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

До визначених ч.1 ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та повне визнання провини.

Визначених ч.1 ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження, пом`якшуючих покарання обставин та особи обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за можливе попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 у разі призначення йому покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу. Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 вчинив умисний закінчений кримінальний проступок.

Як особа ОСОБА_4 не одружений, не працює,на обліках в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває, осудний, раніше не судимий.

До визначених ч.1 ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та повне визнання провини.

Визначених ч.1 ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження, пом`якшуючих покарання обставин та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за можливе попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_4 у разі призначення йому покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу. Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення з останніх 4793, 40 грн. на відшкодування матеріальної шкоди і 40 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином та витрат на правничу допомогу, суд керується наступним.

Відповідно до положень ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог статті 129 цього Кодексу, за результатами розгляду позову суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно положень ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За приписами ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди суд зазначає наступне.

Так, в обґрунтування розміру матеріальної шкоди позивач посилається на те, що внаслідок неправомірних дій обвинувачених він зазнав матеріальних збитків у зв`язку з лікуванням на загальну суму 4793, 40 коп.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час розгляду справи зазначили про те, що визнають цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Враховуючи те, що позивачем були надані належні докази на підтвердження понесених витрат на лікування та придбанням медикаментів на загальну суму 4793, 40 коп., а також враховуючи позицію обвинувачених щодо визнання цих витрат, суд доходить висновків, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідного до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів.

При визначенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що потерпілому ОСОБА_6 дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, порушенням нормального ритму життя потерпілого, який зазнав фізичного болю, психологічного стресу.

Проте, зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, із врахуванням принципів розумності і виваженості, суд вважає, що справедливим та доведеним наданими доказами з огляду на всі істотні обставини справи буде часткове задоволення позовних вимог потерпілого, згідно з якими необхідно стягнути з обвинувачених в рахунок відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень. Відтак у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Згідно п.1 ч.1 ст.118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В даній справі на підтвердження надання правничих послуг та понесених потерпілим ОСОБА_6 витрат на правничу допомогу суду надано копії договорів про надання професійної правничої допомоги від 03.12.2024 року на суму 3000 грн.

Отже, витрати потерпілого ОСОБА_6 , що склали 3000 грн. та підтверджується зазначеними документами, підлягають стягненню з обвинувачених на підставі ч.1 ст.124 КПК України.

Запобіжні заходи обвинуваченим не обиралися.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 4793 грн. 40 коп., 10 000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовити.

Речові докази: висновок лікаря отоларинголога, висновок офтальмолога, довідка КНП «КОЛ КОР», мультиспіральна комп`ютерна томографія головного мозку, консультативний висновок спеціаліста, оптичний диск зберегти в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Згідно зі ст.376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Кіровському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1