У Х В А Л А

/про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна/

23.04.2025 м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника - адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши клопотання представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000975 від 10.08.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст. 367 КК України,

в с т а н о в и в:

Представник заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арештумайна у кримінальному провадженні №0000975 від 10.08.2013 року.

В обґрунтування клопотання посилається на те, щов межах даного кримінального провадження 03.06.2016 ухвалою Апеляційного суду Львівської області накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (по 1/2 частини об`єкту нерухомого майна (магазину) за реєстраційним номером 01 загальною площею 179,3 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 . З цього часу змінились фактичні обставини, які зокрема служили підставою для накладення такого арешту, оскільки станом на сьогодні жодній особі не пред`явлено підозри у вчиненні кримінального правопорушення, не існує жодних об`єктивних перешкод для завершення слідства, проведення всіх необхідних слідчих дій протягом розумного строку (п.21 ч. 1 ст. 7, п.1 ст. 21, ст. 28 КПК України). Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є власниками арештованого нежитлового приміщення, не приймали і не могли приймати участі у реалізації об`єктивної сторони протиправних посягань, вони відкрито володіють та користуються належним їм майном, набутим у встановленому законодавством порядку та надмірна тривалість вжитих щодо їхнього майна обмежень дійсно суперечить встановленим у ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження, одним із яких є запобігання необґрунтованому процесуальному примусу, а тому просить скасувати арешт у кримінальному провадженні №0000975 на об`єкт нерухомого майна: за реєстраційним номером 01 загальною площею 179,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , який по 1/2 частки розподілений між двома власниками: з номером запису про право власності 13122615, набуте громадянкою ОСОБА_6 на підставі договору купівлі - продажу нежитлових приміщень, серія та номер 307, виданий 04.02.2016 року та з номером запису про право власності 13122573, набуте громадянкою ОСОБА_7 на підставі договору купівлі продажу нежитлових приміщень, серія та номер 307, виданий 04.02.2016 року.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 підтримав дане клопотання, просив скасувати арешт з підстав викладених у клопотанні.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, вказав, що відсутні підстав для скасування арешту на майно, оскільки арешт був накладений обґрунтовано в межах кримінального провадження, вказане майно є речовим доказом. Крім того вказав, що у праві користування майном заявниця не обмежена. Просив у задоволенні клопотанні відмовити.

Потерпіла ОСОБА_5 заперечила щодо задоволення клопотання про скасування арешту, оскільки досудове розслідування ще триває.

Слідчий суддя, вислухавши думку представника заявника, прокурора, потерпілу оглянувши матеріали клопотання, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Аналіз вищевказаних положень КПК України свідчить про те, що підставою для скасування арешту майна є необгрутованість його накладення або відсутність подальшої необхідності в його застосуванні.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про речові докази вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Слідчою суддею встановлено, що слідчим відділом ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000975 від 10.08.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст. 367, ч.2 ст.364 КК України.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львоіва від 04.01.2016 року вищевказане майно визнано речовим доказом по кримінальному провадженню на підставі постанови слідчого Залізничного РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області від 17.12.2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 03 червня 2016 року накладено арешт на об`єкти нерухомого майна: за реєстраційним номером 01 загальною площею 200,1 кв.м. за номером запису про право власності 14258069, яке на підставі договору купівлі-продажу, нежитлових приміщень, серія та номер: 572, виданий 15.04.2016 року набуте громадянином ОСОБА_8 ; за реєстраційним номером 01 загальною площею 84,4 кв.м. за номером запису про право власності 10198031 яке на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 2099, виданого 26.06.2015 року набуте громадянкою ОСОБА_9 ; за реєстраційним номером 01 загальною площею 179,3 кв.м., яке по 1/2 частки розподілені між двома власниками: з номером запису про право власності 13122615, набуте громадянкою ОСОБА_6 на підставі договору купівлі - продажу нежитлових приміщень, серія та номер 307, виданий 04.02.2016 року та з номером запису про право власності 13122573, набуте громадянкою ОСОБА_7 на підставі договору купівлі продажу нежитлових приміщень, серія та номер 307, виданий 04.02.2016 року.

На даний час триває досудове розслідування.

Відтак за даних конкретних обставин слідчий суддя дійшов висновку, що ні заявником, ні його представником не доведено, що у застосуванні арешту майна відпала потреба.

Згідно з положеннями частин третьої-четвертої статті 174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Відтак нормою кримінального процесуального закону визначений загальний порядок скасування арешту майна, яке здійснюється прокурором у випадку закриття кримінального провадження або судом у разі закінчення справи постановленням судового рішення.

Враховуючи, що в ході розгляду клопотання про скасування арешту майна не встановлено підстав того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а на цей час у кримінальному провадженні триває досудове розслідування, арешт накладено з підстав визначених чинним законодавством за наслідками слідчих дій у кримінальному провадженні, підстав для задоволення клопотання і скасування накладеного арешту слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 170, 174, 309, 369-372, 376 КПК України

постановив:

Відмовити представнику заявника ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000975 від 10.08.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст. 367 КК України,

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде складений та оголошений 25 квітня 2025 року о 09:10 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1