Справа № 308/4959/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 ОСОБА_4 про призначення судової психолого-психіатричної експертизи в порядку ст. 244 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Захисник підозрюваного ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про призначення судової психолого-психіатричної експертизи в порядку ст. 244 КПК України у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000711 від 08.11.2024 року, в якому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 07.04.2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Захисник зазначає, що в матеріалах досудового розслідування є лист Департаменту охорони здоровя Івано- Франківської ОДА від 10.02.2025 р., з якого вбачається що :

1) ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоровя».

2) з 09.07.2024 р. по 10.02.2025 р. заресстровано два виїзди бригад ЕМД (10.08.2024 р. та 12.09.2024 р.) до ОСОБА_5 .

У звязку із зазначеними відомостями захисник надіслав запит в КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» та отримав копії медичної документації щодо психічного здоров?я ОСОБА_5 , з якої вбачається, що:

1) з виписки із медичної карти стаціонарного хворого N? 3584/16 від 16.12.2016 р. вбачається, що ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у Обласній психоневрологічній лікарні N? 3 у період з 30.11.2016 до 16.12.2016 р., встановлений діагноз - несоціалізований розлад поведінки. Копія виписки додається.

2) з виписки із медичної карти стаціонарного хворого N? 3836/16 від 04.01.2017 р. вбачається, що ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у Обласній психоневрологічній лікарні N? 3 у період з 25.12.2016 до 04.01.2017 р., встановлений діагноз - несоціалізований розлад поведінки, психомоторне збудження. Копія виписки додається.

3) з виписки із медичної карти стаціонарного хворого N? 6894/24 від 16.09.2024 р. вбачається, що ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоровя» у період з 12.09.2024 до 16.09.2024 р., встановлений діагноз -розлад психіки та поведінки внаслідок комбінованого вживання алкоголю та наркотичних речовин, резидуальний психотичний розлад, галюцинаторно-параноїдальний синдром.

Захисник зазначає, що слідчий або прокурор зобов?язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності - п. 3 ч. 2 ст. 242 КПК.

Такими відомостями, які викликають сумнів щодо осудності або обмеженої осудності ОСОБА_5 є зазначені вище відомості. В разі проведення експертизи під час досудового розслідування чи судового розгляду може бути встановлена пом?якшуюча обставина у вигляді обмеженої осудності або взагалі неосудності, що виключало б ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_5 .

Щодо доводів, що підтверджують неможливість самостійного залучення експерта стороною захисту, захисник зазначає, що проведення експертизи можливе лише за постановою слідчого чи прокурора, слідчого судді або суду та за участю підозрюваного, який тримається під вартою згідно ухвали про застосування запобіжного заходу і лише в державній установі. Тому експертизу можливо провести лише за ухвалою слідчого судді, оскільки слідчий/прокурор не призначив таку експертизу.

З посиланням на викладене просить слідчого суддю призначити проведення судової стаціонарної психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_3 , на вирішення якої постановити такі питання :

1. Чи страждав/страждає ОСОБА_3 у період з липня 2024 р. по день проведення експертизи яким-небудь психічним захворюванням, якщо так, то яким саме ?

2. Чи знаходився ОСОБА_3 станом на 09.07.2024 р. у тимчасово-хворобливому стані та чи міг він усвідомлювати свої дії та керувати ними під час вчинення правопорушення ?

3. Якими є індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_5 , які могли суттево вплинути на характер його дій у кримінальному провадженні під час вчинення правопорушення 09.07.2024 р. ?

4. Чи перебував ОСОБА_3 станом на 09.07.2024 р. під час вчинення правопорушення у емоційному стані (стрес, фізіологічний афект, виражене емоційне збудження, сильний страх, пригніченість, розгубленість, відчай, емоційний стрес, фрустрація, тощо), що суттєво вплинув на його свідомість і поведінку ?

5. Чи могли індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_5 вплинути на його поведінку станом на 09.07.2024 р. та в період з 09.07.2024 р. до 02.04.2025 р. (день виявлення ОСОБА_5 ) та як саме ?

6. Чи міг ОСОБА_3 з урахуванням його індивідуально-психологічного стану особистості в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час вчинення правопорушення 09.07.2024 р. та в період з 09.07.2024 р. до 02.04.2025 р. (день виявлення ОСОБА_5 )?

7. Проведення експертизи доручити Львівській філії ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу МОЗ України» (79021,м. Львів, вул. Кульпарківська, будинок 95).

8. Направити Львівській філії ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу МОЗ України» для проведення експертизи матеріали кримінального провадження N? 0000711 від 08.11.2024 р. та ОСОБА_5 .

В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені належним чином.

Заявник ОСОБА_6 подав до суду клопотання, в якому просить суд у разі його неявки клопотання розглянути без їх участі. Клопотання підтримує та просить задовольнити.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Право на захист належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд. Воно знайшло своє закріплення у Конституції України, Кримінальному процесуальному кодексі, міжнародних та підзаконних актах є однією з найважливіших державних гарантій забезпечення реалізації прав і свобод людини та громадянина.

Так, у ст. 63 Основного Закону зазначено, що підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист, а у ст. 129 Конституції йдеться, що забезпечення обвинуваченому цього права є однією з основних засад судочинства поряд зі змагальністю сторін кримінального провадження та свободою в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. А ще гарантується рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Конституційний принцип забезпечення підозрюваному, обвинуваченому підсудному права на захист є важливою гарантією об`єктивного розслідування і справедливості судового розгляду справи та запобігання притягнення до кримінальної відповідальності невинуватих осіб.

Забезпечення обвинуваченому права на захист є самостійним принципом кримінального судочинства, який охоплює:

- права, які підозрюваний (обвинувачений) може реалізувати власними діями шляхом надання усних або письмових пояснень із приводу підозри або обвинувачення, збирання і надання доказів, особистої участі у кримінальному провадженні, в тому числі участі в допитах інших підозрюваних (обвинувачених), потерпілих, свідків та експертів у суді, подачі скарг на дії і рішення слідчого, прокурора, слідчого судді й суду;

- права, які можуть здійснюватися підозрюваним (обвинуваченим) за допомогою захисника й законного представника шляхом реалізації прав та обов`язків цих осіб;

- наявність у слідчого, прокурора, слідчого судді й суду обов`язків сприяти підозрюваному (обвинуваченому) в реалізації його права на захист, роз`яснювати йому права й обов`язки (зокрема, забезпечити участь захисника, надати у встановлених законом випадках для ознайомлення необхідні документи й матеріали кримінального провадження, надати можливість зняття з них копій, розглянути клопотання і скарги, заслухати показання шляхом проведення допиту, та інше.

Основним змістом, кримінально-процесуальної діяльності є доказування, яке здійснюється уповноваженими суб`єктами відповідно до встановленої законом процесуальної форми, що полягає в отриманні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, з боку сторони обвинувачення згідно з ст. 91 КПК України, це значить збирання (отримання) доказів винуватості обвинуваченого (підзахисного).

А відтак, основним змістом роботи захисника є з`ясування обставин (фактичних даних), які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого. У свою чергу, наявність таких обставин має бути підтверджена адвокатом певними доказами, отриманими у встановлений КПК спосіб, на які також розповсюджуються загальні критерії оцінки доказів достовірності, належності, допустимості, а у їх сукупності достатності та взаємозв`язку.

Статтею 47 КПК України передбачено, що захисник напряму зобов`язується використовувати засоби захисту, передбачені цим Кодексом та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого.

Отже, захисник не тільки має право, але й зобов`язаний збирати докази невинуватості підзахисного.

Крім іншого, вимогами КПК України передбачена можливість захисту ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до його завершення. Зокрема, нормами ст. 221 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

На реалізацію одного із загальних принципів нового кримінального процесу - змагальності сторін, що гарантує рівні права сторонам кримінального провадження у наданні такого доказу як висновок експерта, згідно із КПК України, експерта може залучати як сторона обвинувачення, так і сторона захисту.

Так, статтею 242 КПК України передбачено, що експертиза проводиться за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 243 КПК України експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження.

Крім того, частиною другою цієї статті встановлено, що сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової.

Поряд з тим, експерт може бути залучений слідчим суддею за клопотанням сторони захисту у випадках та в порядку, передбачених статтею 244 цього кодексу.

Тобто, якщо підозрюваний вважає за необхідне провести експертизу з питань, зазначених у клопотанні, останній не позбавлений права самостійно звернутись до експертів відповідної експертної установи на договірних умовах для проведення експертизи. У разі не можливості залучити експерта самостійно через відсутність коштів чи з інших об`єктивних причин, він має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи.

Положення ч. 1 ст. 244 КПК України встановлює вичерпний перелік обставин, що є підставою для звернення до суду з відповідним клопотанням.

Відповідно до ч. 1статті 244 КПК України сторона захисту має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи у разі, якщо:

1) для вирішення питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідне залучення експерта, проте сторона обвинувачення не залучила його або для вирішення залученим стороною обвинувачення експертом поставлені запитання, що не дозволяють дати повний та належний висновок з питань, для з`ясування яких необхідне проведення експертизи, або існують достатні підстави вважати, що залучений стороною обвинувачення експерт внаслідок відсутності у нього необхідних знань, упередженості чи з інших причин надасть або надав неповний чи неправильний висновок;

2) сторона захисту не може залучити експерта самостійно через відсутність коштів чи з інших об`єктивних причин.

Згідно ч. 2 ст. 244 КПК України визначено, що до клопотання також додаються: копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання; копії документів, що підтверджують неможливість самостійного залучення експерта стороною захисту.

Згідно ч. 7 ст. 244 КПК України до ухвали слідчого судді про доручення проведення експертизи включаються запитання, поставлені експертові особою, яка звернулася з відповідним клопотанням.

З аналізу вказаних законодавчих положень вбачається, що призначення слідчим суддею експертизи можливе, якщо:

- її проведення обумовлюється необхідністю з`ясувати обставини і питання, що мають істотне значення для цього кримінального провадження;

- для з`ясування таких обставин і питань необхідні спеціальні знання;

- сторона обвинувачення відповідного експерта не залучала, або якщо залучила, то поставила неналежні чи неповні запитання, або існують достатні підстави вважати, що залучений стороною обвинувачення експерт надасть або надав неповний чи неправильний висновок;

- сторона захисту не може залучити експерта самостійно через відсутність коштів чи з інших об`єктивних причин, на підтвердження чого надає відповідні документи;

Тільки встановлення усіх вказаних обставин у їх сукупності є згідно КПК України підставою для задоволення відповідного клопотання та проведення експертизи за ухвалою слідчого судді.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 509 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Проведення судових експертиз в Україні регулюється спеціальними нормативними актами: Законом України «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 № 53/5 зі змінами та доповненнями та (далі Інструкція) Порядком проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого Наказом Міністерства охорони та здоров`я України від 08 травня 2018 року № 865 зі змінами та доповненнями.

Згідно п. 6.1.-6.4. Інструкції об`єктом психологічної експертизи є психічно здорові особи (підозрюваний, обвинувачений, підсудний, виправданий, засуджений, свідок, потерпілий, позивач, відповідач: малолітні; неповнолітні; дорослого та похилого віку). Психологічна експертиза також може бути часткою комплексного експертного дослідження, якщо в органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), виникають питання, вирішення яких потребує синтезування спеціальних знань з різних галузей науки (психолого-психіатрична експертиза, психолого-медико-психіатрична, медико- психологічна та психолого-автотехнічна експертиза). До цього переліку також можуть належати психолого-почеркознавча та психолого-лінгвістична експертизи. Психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки. Основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей.

Згідно з п. 10 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України 08 травня 2018 року № 865, предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу.

Основною передумовою, яка визначає необхідність проведення психолого-психіатричної експертизи, є існування загальних для психології й психіатрії проблем.

В судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування відомостей, які викликають сумнів щодо осудності, обмеженої осудності підозрюваного, не отримано.

Надана виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 6894/24 ОСОБА_3 , згідно якої вбачається, що останній перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: розлади психіки та поведінки, внаслідок комбінованого вживання алкоголю та наркотичних речовин, резидуальний психотичний розлад, галюцинаторно-параноїдний синдром, свідчить про розлади внаслідок вживання наркотичних засобів та алкогольних напоїв.

Заявляючи клопотання про призначення експертизи захисник не зазначив належних та достатніх відомостей психологічного стану підозрюваного ОСОБА_3 , які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в стані сильного душевного хвилювання чи ж в стані вираженого емоційного збудження або емоційного напруження, що позбавляло його можливості оцінити відповідність заподіяної ним шкоди небезпечності посягання чи обстановці захисту.

Поведінка підозрюваного під час обрання запобіжного заходу не містила ознак, які викликають сумніви в його осудності.

Крім того, стороною захисту не доведено неможливість самостійного залучення експерта.

Враховуючи вище наведене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання.

Керуючись статтями 242-244, 309 КПК України слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 ОСОБА_4 про призначення судової психолого-психіатричної експертизи в порядку ст. 244 КПК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1