Справа № 502/523/23
УХВАЛА

27 лютого 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

в режимі відеоконференції захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу

у виді домашнього арешту

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000504 від 22.03.2023 р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України

В С Т А Н О В И В :

В ході судового розгляду відповідного кримінального провадження прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 2 місяці з покладення обов`язку не залишати місце мешкання в період часу з 22 години по 6 годину наступної доби. В обґрунтування вказаного клопотання прокурор зазначив, що обвинувачена може вчиняти інші кримінальні правопорушення, ухилятись від виконання процесуальних рішень, незаконно впливати на свідків і експерта, а також перешкоджати встановленню істини у справі, що з урахуванням тяжкості покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватою, свідчить, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти цим ризикам.

Обвинувачена не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого погодилася з позицією обвинуваченої проте зазначила, що поведінка обвинуваченої протягом судового провадження свідчить, що ризики на які посилається прокурор у клопотанні, нічим не підтверджені.

Заслухавши прокурора, обвинувачену та захисника, проаналізувавши відповідні положення діючого законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, серед іншого, запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; 3) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію обвинуваченого; 7) майновий стан обвинуваченого; 8) наявність судимостей у обвинуваченого; 9) дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як зазначено в ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину відповідно до ст. 12 КК України, оскільки санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає безальтернативне основне покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Під час судового провадження ухвалою суду відносно обвинуваченої було продовжено дію запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 02.03.2025 р., включно, а судове провадження не може бути закінчене до цієї дати у зв`язку з відкладенням судового засідання на 04.03.2025 р.

Враховуючи тяжкість покарання у виді позбавлення волі, яке може бути призначене обвинуваченій у разі визнання її винуватою, на переконання суду, вказана обставина свідчить про існування ризику переховування обвинуваченої від суду, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 196, 331, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною залишати житло з 22:00 до 06:00 наступної доби, - відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - строком на 2 місяці, а саме - до 27.04.2025 р. включно.

Ухвала припиняє свою дію після 27.04.2025 р.

Контроль за виконанням ухвали обвинуваченою покласти на ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1