Справа № 449/33/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2025 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни кримінальне провадження щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, українець, із середньою спеціальною освітою, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, головний сержант командир відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «старший сержант»., -

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.03.2022 №62 сержанта ОСОБА_5 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації та відправлено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , де останнього призначено на посаду сержанта резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 .

15.06.2023 наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » №308-РС, сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду головного сержанта командира 1 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

26.06.2023 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №194 «По стройовій частині» ОСОБА_5 зараховано до списків ІНФОРМАЦІЯ_2 та поставлено на всі види забезпечення.

Вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

У відповідності до положень ст. ст. 11, 16, 29, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі Статут), ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України»,

ОСОБА_5 , зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання, підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою; за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Крім того, ст. 26 Статуту передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин

24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

У порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів, старший сержант ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, вчинив злочин при наступних обставинах.

09.08.2024 на підставі розпорядження виконуючого обов`язки начальника штабу-заступника командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 09.08.2024 №501/26447 щодо проведення базової загальновійськової підготовки особового складу військових частин оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 », начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 видано розпорядження №1159/3/2592.

Згідно вказаного розпорядження, начальникам районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки необхідно організувати та забезпечити до 15 год. 00 хв. 13.08.2024 направлення особового складу на базову загальновійськову підготовку, яка спланована у військовій частині НОМЕР_2 у період з 13.08.2024 по 16.09.2024.

12.08.2024 на підставі розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 видано розпорядження від 09.08.2024 №1159/3/2592, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 видано наказ від 12.08.2024 №203, відповідно до якого головний сержант командир відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 старший сержант ОСОБА_5 повинен вибути у відрядження до військової частини НОМЕР_2 , яка розташовується в АДРЕСА_3 , терміном на 35 діб з 13.08.2024 по 16.09.2024 з метою проходження базової загальновійськової підготовки особового складу військових частин оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

13.08.2024 близько 10 год. 00 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , офіцером ІНФОРМАЦІЯ_7 старшим лейтенантом ОСОБА_6 до старшого сержанта ОСОБА_5 , чітко та зрозуміло доведено наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12.08.2024 №203 про необхідність вибуття у відрядження до військової частини НОМЕР_2 , яка розташовується в АДРЕСА_3 , терміном на 35 діб з 13.08.2024 по 16.09.2024 з метою проходження базової загальновійськової підготовки особового складу військових частин оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 », однак останній через особисту недисциплінованість, не маючи жодних поважних причин, які могли бути підставою не вибувати до військової частини НОМЕР_2 , умисно, відкрито зокрема і в усній формі, відмовився виконати вищевказаний наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12.08.2024 №203.

Таким чином, старший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуваючи на посаді головного сержанта командира відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 11, 16,, 29, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, 13.08.2024 близько 10 год. 00 хв., перебуваючи на території ІНФОРМАЦІЯ_6 , який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , через особисту недисциплінованість, не маючи жодних поважних причин, які могли бути підставою не виконувати наказ командира, умисно, відкрито зокрема і в усній формі, відмовився виконати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12.08.2024 №203 про відрядження старшого сержанта ОСОБА_5 до військової частини НОМЕР_2 , яка знаходиться в АДРЕСА_3 терміном на 35 діб з 13.08.2024 по 16.09.2024 з метою проходження базової загальновійськової підготовки особового складу військових частин оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 », чим вчинив відкриту відмову виконати наказ начальника (непокору) вчинену в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України.

Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.402 КК України, так як останній обвинувачується у відкритій відмові виконувати наказ начальника (непокору) вчинену в умовах воєнного стану .

ОСОБА_5 підтвердив, що факт відкритої відмови виконати наказ дійсно мав місце за обставин зазначених в обвинувальному акті. При цьому обвинувачений пояснив, що з березня 2022 року добровільно пішов служити (незважаючи на те, що він був обмежено придатним до військової служби). Проходив службу в 24-ій бригаді. В червні 2023 року переведений в ІНФОРМАЦІЯ_8 . Він усвідомлював, що зобов`язаний був проходити базову загальновійськову підготовку, однак з огляду на стан здоров`я та вік (57 років) не бачив особливого сенсу в такій підготовці.

До суду поступила угода про визнання винуватості, укладена 07 лютого 2025р. між прокурором Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному 31 жовтня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001095 та обвинуваченим ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України.

Так із змісту даної угоди встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно та у повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України в обсязі згідно обвинувального акту.

Даним кримінальним правопорушенням шкода не завдана.

Судові витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за скоєння злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, ч. 4 ст. 76 КК України

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Також зазначив, що усвідомлює, що наслідком укладання та затвердження цієї угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він зможе допитувати свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь.

Крім того, наслідком укладання та затвердження цієї угоди є обмеження права ОСОБА_5 на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу, які полягають у тому, що він зможе оскаржити вирок виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4-7 статті 474 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку, наслідком якого буде новий судовий розгляд кримінального провадження в загальним порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку.

ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 також підтримав угоду про визнання винуватості ОСОБА_5 та просив таку затвердити.

Захисник ОСОБА_4 в підготовчому засіданні просить затвердити угоду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена та його дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст.402 КК України.

З огляду на обставини даної справи, суд вважає, що до обвинуваченого може бути застосована ст.75 КК України.

Відтак суд вважає, що слід затвердити угоду про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження з тих підстав, що така відповідає вимогам ст. 472 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, учасники судового провадження просять таку угоду затвердити, узгоджена сторонами міра покарання відповідає санкції ч.4 ст.402 КК України, тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, та укладення даної угоди між сторонами кримінального провадження було добровільним.

Підстав для відмови у затвердженні укладеної між сторонами угоди про визнання винуватості суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 472, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 7 лютого 2025 року між ОСОБА_5 з одного боку та прокурором Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 з іншого боку , у кримінальному провадженні внесеному 31 жовтня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001095.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду, через Перемишлянський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1