Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9751/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/1028/24
Категорія ч.4 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар

судового засідання ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

захисника обвинуваченого

ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Корольовського районного суду міста Житомира від 11.11.2024 щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця В/Ч НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого

засуджено:

- за ч.4 ст.185 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Визначено початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з часу його фактичного затримання, тобто з 16 жовтня 2024 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 залишено у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не довше шістдесяти днів з дня проголошення вироку.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз на загальну суму 9844 грн 46 коп.

Задоволено цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 24 764 гривень 86 копійок та моральну шкоду у розмірі 10000 гривень.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби призваним під час мобілізації, перебуваючи в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , вчинив умисні кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 21.11.2022 строком на 90 діб та який у подальшому було неодноразово продовжено.

Так, 04.08.2024 близько 01 год 03 хв ОСОБА_7 , достовірно знаючи про дію воєнного стану в Україні, з метою таємного викрадення чужого майна прийшов до підвального приміщення, розташованого за адресою: вул. Вітрука, 57, м. Житомир, належного ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-стандарт», та перебуває у використанні ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , який раніше вчинив кримінальне правопорушення передбачене статтею 186 КК України, за яке судимість не знята та не погашена, скориставшись відсутністю власника майна та інших сторонніх осіб, які могли б завадити вчиненню злочину, розуміючи протиправність своїх дій, умисно, повторно таємно з корисливих мотивів, за допомогою підручних матеріалів зірвав скобу з вхідних дерев`яних дверей та відкривши їх, проникнув всередину підвального приміщення, розташованого за вищевказаною адресою, де в кімнаті зі столу таємно викрав:

- перфоратор марки «Metabo» моделі «КНА 18 LTX» напругою 18 V, вартістю 6160 грн.;

- шуруповерт марки «Metabo» моделі «BS-18 Q», вартістю 2866 грн 67 коп.;

- болгарка марки «Grand» моделі «МШУ 125-1250», вартістю 809 грн 75 коп.;

- болгарка марки «Metabo» моделі «W9-125 Quick», вартістю 2226 грн 67 коп.;

- болгарка марки «Makita» моделі «DGA540» у кейсі (24 V, 125мм) + 2 акумуляторами, вартістю 2316 грн 33 коп.;

- болгарка марки «Makita» з 2 акумуляторами на 12 V, вартістю 1266 грн 77 коп.;

- ноутбук марки «Asus» VivoBook моделі «X512D», вартістю 9118 грн 67 коп.

Після цього ОСОБА_7 , з викраденим майном покинув місце вчиненого злочину та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 24764 грн 86 коп.?

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, згідно якої просить вирок суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання змінити звільнивши останнього на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки 6 місяців з покладенням на ОСОБА_7 обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом, правильності кваліфікації дій та доведеності вини ОСОБА_7 , вважає покарання призначене обвинуваченому занадто суворим і несправедливим.

Вказує на те, що судом першої інстанції не враховано особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

На думку апелянта, виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, оскільки останній зробив для себе необхідні висновки.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_7 являється діючим військовослужбовцем, має намір продовжувати військову службу і зі свого грошового забезпечення відшкодовувати заподіяні збитки, а перебуваючи в місцях позбавлення волі, він не матиме такої можливості.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу із наведених у ній мотивів, думку прокурора проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Виходячи зі змісту вимог статті 370 КПК України, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався.

Висновок суду про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та ніким з учасників процесу не оспорюється.

Згідно вироку суду, призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочинів, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, а саме те, що ОСОБА_7 раніше судимий за злочини проти власності, на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває.

Окрім того судом першої інстанції також було враховано обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому доводи апелянта з приводу не врахування судом першої інстанції вищезазначених обставин є безпідставними.

На думку апеляційного суду в даному провадженні, судом першої інстанції правильно враховано конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, у тому числі, й встановлену сталу схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень та, як наслідок, його стійку антисоціальну поведінку, у зв`язку з чим апеляційний суд переконаний, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років (тобто на мінімальний строк передбачений санкцію цієї частини статті), з його реальним відбуттям, та яке, на думку апеляційного суду, буде цілком достатнім для чергової корекції соціальної поведінки останнього та запобігання продовженню злочинної діяльності

В свою чергу, апелянтом не наведено в апеляційній скарзі жодних переконливих обставин, які не були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання та могли б свідчити про беззаперечну явну суворість або несправедливість призначеного покарання.

Із матеріалів кримінального провадження також встановлено, що ОСОБА_7 є особою неодноразово судимою за корисливі злочини (а.п. 56-112).

Окрім того, вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 09.01.2024 ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України та призначеного йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановлено іспитовий строк 3 роки, якщо в період якого він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст.76 КК України (а.п. 119-122).

Таким чином, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, ОСОБА_7 вчинив нове кримінальне правопорушення, а тому, апеляційний суд вважає, що покарання, призначене ОСОБА_7 за попередніми вироками, не досягло своєї мети.

Крім того, вищезазначене свідчить про стійку протиправну поведінку ОСОБА_7 та небажання стати на шлях виправлення, за таких обставин, на думку апеляційного суду, виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, а тому, неможливим є і застосування до нього положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Проходження військової служби ОСОБА_7 , з урахуванням вище наведених обставин, в даному випадку, не може бути безумовною підставою для пом`якшення покарання останньому.

Адвокатом не наведено в апеляційній скарзі інших переконливих обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли б свідчити про беззаперечну явну суворість або несправедливість призначеного покарання за ч.4 ст.185 КК України.

На думку апеляційного суду, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, за мірою є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень, що відповідає справедливості і меті покарання.

Саме такий захід примусу зможе внести відповідні корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.

Вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни з мотивів викладених в апеляційній скарзі не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду міста Житомира від 11.11.2024 щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України без змін.

На вирок суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення. .

Судді: