Провадження № 1-кп/946/644/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

27 грудня 2024 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянув у м. Ізмаїлі Одеської області у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №50000439, за обвинуваченням

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Муравлівка Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, такого, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

24.12.2024 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК) до штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн (вирок не набрав законної сили),

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_3 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_2 , захисник ОСОБА_4 ,

інші учасники судового провадження: малолітній потерпілий ОСОБА_5 , законна представниця малолітнього потерпілого ОСОБА_6 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.07.11.2024 близько 20:35 год., точного часу не встановлено, ОСОБА_2 перебуваючи за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в спальній кімнаті будинку, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення іншій особі тілесних ушкоджень, усвідомлюючи кримінально-протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті особистих неприязних відносин зі своїм малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівого ока, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в склері лівого ока та синця на обличчі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

2. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Формулювання статті (частин статті) КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 125. Умисне легке тілесне ушкодження

1. Умисне легке тілесне ушкодження

карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

4.Частиною 2 ст. 12 КК встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

5.Отже, враховуючи, що санкцією ч. 1 ст. 125 КК передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти (тобто не більше трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі, то кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК є кримінальним проступком.

6.Відповідно ж до ч. 2 ст. 381 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

7.В обвинувальному акті прокурором в порядку ч. 1 ст. 302 КПК зазначене клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

8.До обвинувального акта додана письмова заява ОСОБА_2 , яка складена в присутності захисниці ОСОБА_4 , та письмова заява малолітнього потерпілого ОСОБА_5 в присутності його законної представниці ОСОБА_6 , якими вони погодилися із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлені з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК та надали згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, обвинувачений ОСОБА_2 також беззаперечно визнав свою винуватість.

9.Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ч. 2 ст. 382 КПК, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

10.Отже, враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідні їх письмові клопотання та заяви, суд, вивчивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст.94 КПК, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку відносно ОСОБА_2 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження).

11.Оцінені судом додані до обвинувального акта матеріали також дають підстави для висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , про винуватість останнього в його вчиненні, про наявність фактичних підстав для визнання ним винуватості та про відповідність встановлених органом досудового розслідування обставин наявним матеріалам досудового розслідування та формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним. Суд також погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

12.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

13.До обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

14.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність інших обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_2 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання

15. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд у відповідності до ст. ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

16.Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив умисний кримінальний проступок проти здоров`я малолітнього потерпілого.

17.Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

18.Згідно медичній довідці, ОСОБА_2 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що обвинувачений ОСОБА_2 не належить до осіб з інвалідністю.

19.З урахуванням вказаних обставин, щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, але разом з цим вчинення його щодо малолітньої дитини та щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, суд у відповідності до вимог КК та передбачених ним санкцій вважає, що призначення більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 125 КК, ніж громадські роботи, буде недостатнім, і тому з метою виправлення ОСОБА_2 та запобігання нових кримінальних правопорушень йому необхідно призначити покарання саме у виді громадських робіт у верхніх межах санкції. Водночас, суд вважає, що в даному випадку таке покарання, як громадські роботи, буде достатнім, таке покарання повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення.

20.При призначенні покарання ОСОБА_2 суд враховує те, що відносно нього Ізмаїльським міськрайонним судом 24.12.2024 був ухвалений вирок, яким його було визнано винуватим у вчиненні іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, та призначене покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Однак, у зв`язку з тим, що вказаний вирок не набрав законної сили на день ухвалення цього вироку про кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_2 07.11.2024, тобто до ухвалення попереднього вироку від 24.12.2024, то суд позбавлений можливості застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК та призначити ОСОБА_2 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. При цьому суд звертає увагу, що питання про застосування покарання за наявності кількох вироків може бути вирішено виключно після набрання законної сили обома вироками місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконуватимуться вироки, в порядку, встановленому п. 11 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

21.Судом встановлено, що ОСОБА_2 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, запобіжні заходи відносно нього не застосовувалися. Інші заходи забезпечення кримінального провадження також не застосовувались. Також у кримінальному провадженні відсутні процесуальні витрати.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375, 381 382 КПК, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.

2.Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту початку виконання ОСОБА_2 громадських робіт.

3.Вирішити питання про застосування ОСОБА_2 покарання за наявності кількох вироків у порядку, встановленому п. 11 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК, у разі та після набрання законної сили цим вироком та вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 грудня 2024 року.

4.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

5.Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

6.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

7.Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1