Справа № 199/1464/25
ВИРОК

іменем України

24.02.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження №0001450 від 25.11.2024 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхні-Буздугани, Унгенський район, Молдова, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, немаючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого механіком у ТОВ «ВТК Пакстандарт»,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

25.11.2024 приблизно о 16:57 годині ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Renault Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно із свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2 від 22.06.2018 належить ОСОБА_6 , рухався у темний час доби при зовнішньому електроосвітленні з необмеженою видимістю та оглядовістю, по сухому дорожньому покриттю проїжджої частини вул. Сонячній Набережній м. Дніпро, яка має по три смуги для руху у кожному напрямку з дорожніми знаками 5.38.1. та 5.38.2. і дорожньою розміткою 1.1., 1.2., 1.5. та 1.14.1. Правил дорожнього руху, з боку Центрального мосту у напрямку Мерефо-Херсонського мосту, де в цей час по нерегульованому пішохідному переходу позначеному дорожніми знаками 5.38.1. та 5.38.2., а також дорожньою розміткою 1.14.1., в районі будівлі № 78, проїзну частину вул. Сонячна Набережна, м. Дніпро у темпі спокійного кроку перетинала пішохід ОСОБА_7 .

Під час руху у цей же день, тобто 25.11.2024 о 16:57 годині ОСОБА_3 , керуючи вищевказаним автомобілем, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, проявляючи недбалість, будучи неуважним до дорожньої обстановки, не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не зменшив швидкість аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля «Renault Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 , на праву бічну частину тіла пішохода ОСОБА_7 , яка переходила проїзну частину вул. Сонячна Набережна, м. Дніпро, по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху вищевказаного автомобіля під керуванням водія ОСОБА_3 .

Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3 б), та 18.1 Правил дорожнього руху України, в яких зазначено:

п. 1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. (б).: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла - садна на обличчі праворуч та на кінцівках, синці на обличчі праворуч, верхніх та лівій нижній кінцівці, рвано-забійна рана на правій гомілці, крововиливи у товщі м`яких покривних тканин голови праворуч, у правому скроневому м`язі, перелом лобної кістки праворуч, основної кістки, лівої скроневої кістки, крововиливи під м?якими мозковими оболонками та у речовині головного мозку, забій речовини головного мозку у лівій скроневій частці, великовогнищеві крововиливи під плеврою легень з розповсюдженням на тканину, дрібновонищеві крововиливи під епікардом у ділянці лівого шлуночка, крововиливи у м`які тканини по правій бічній поверхні тулуба, на правій верхній та лівій нижній кінцівках, багатоуламкові переломи обох гомілкових кісток праворуч та малогомілкової кістки ліворуч, перелом 7 шийного хребця, прямі переломи 2-10 ребер праворуч по середньо-пахвовій лінії, 1-9 ребер праворуч по лопатковій лінії, 1 ребра ліворуч по біляхребтовій лінії, 3-9 ребер ліворуч по передньо-пахвовій лінії, навколо переломів кісток крововиливи у м`які тканини та компактну кісткову речовину. Крововиливи під ендокардом у товщі сосочкових м`язів у вигляді «язиків полум`я», набряк речовини головного мозку.

Вищезазначені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла виникли у короткий проміжок незадовго до настання смерті, від дії тупого предмету (предметів), чи о такий (такі), не виключено, що вони виникли за умов дорожньо-транспортної події, можливо при ударі виступаючими частинами транспортного засобу у праву бічну поверхню тіла, при цьому потерпіла знаходилась у вертикальному положенні та ймовірно у процесі руху, з послідуючим відкиданням і контактом тіла з дорожнім покриттям чи ґрунтом.

Смерть ОСОБА_7 настала на місці дорожньо-транспортної пригоди 25.11.2024 від сумісної тупої травми тіла, яка супроводжувалася переломами кісток скелету, з ушкодженням органів та тканин і ускладнилася розвитком травматичного шоку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що 25.11.2024 у темний час доби він керував автомобілем «Renault Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався по проїзній частині вул. Сонячна Набережна, м. Дніпро, з боку Центрального моста в напрямок Мерефо-Херсонського моста, у середній смузі для руху, з приблизною швидкістю 50-55 км/год. Рухаючись по вказаній ділянці дороги, котра була суха, чиста та, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу він відволікся, внаслідок чого відчув сильний удар у передню частину свого автомобіля. Він зупинився на правому краю дороги, вибіг з автомобіля та побачив, що здійснив наїзд на жінку. Досі для себе не може пояснити, що його могло відволікти, в результаті чого він наїхав на людину. Підійшовши до жінки, він відразу викликав швидку допомогу та поліцію. Він дочекався усіх, місце пригоди не залишав, по приїзду працівників поліції відразу надав покази. Пішоходу ОСОБА_7 лікарі швидкої не змогли надати допомоги, було пізно і вона померла на місці. Всі витрати на поховання потерпілої він взяв на себе, розуміє, що ОСОБА_7 померла з його вини. Також він повністю відшкодував донькам ОСОБА_7 спричинену матеріальну і моральну шкоду, претензій у них до нього не має. Він щиро кається, дуже шкодує, що позбавив життя людини, просить суд не позбавляти волі та права керування транспортними засобами, якщо це можливо.

В судовому засіданні всі учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд з урахуванням пропозиції учасників судового провадження сторони обвинувачення та сторони захисту на підставі приписів ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку і вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як такі, що виразилися в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних, соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила кримінальне правопорушення, які мають кримінально-правове значення.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке скоєно з необережності і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який свою вину визнав повністю, щиро каявся та активно сприяв розкриттю злочину, негативно оцінив вчинене ним кримінальне правопорушення, добровільно і в повному обсязі відшкодував моральну та матеріальну шкоду представнику потерпілої, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, стан його здоров`я, одружений, має двох синів, які з початку повномасштабного вторгнення мобілізовані та до теперішнього часу захищають країну, офіційно працює, незважаючи на свій вік, характеризується позитивно, думку прокурора та потерпілої сторони.

Суд відносить повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди до обставин, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання, оскільки обвинувачений визнав свою вину, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого ним кримінального правопорушення, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює кримінальне правопорушення, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені обставини, позицію прокурора, яка просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами; позицію потерпілої, яка просила призначити покарання ОСОБА_3 із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України;позицію захисту, самого обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням до основного покарання вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Обговорюючи питання про доцільність застосування до ОСОБА_3 додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами, суд зазначає, що основним безпосереднім об`єктом злочину за ст. 286 КК України, є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, а вже його додатковим обов`язковим об`єктом життя та здоров`я особи.

Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 зі змінами та доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за ч. 1 та ч. 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Суд, підсумовуючи зазначене, приходить до висновку, що відповідно до ст. 50 КК України у якості виховного механізму при запобіганні вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, до ОСОБА_3 має бути крім іншого застосовано таке покарання, як позбавлення права керувати транспортними засобами наближеного до мінімального строку, враховуючи те, що вказаний злочин хоча і вчинено з необережності, однак дані дії обвинуваченого ОСОБА_3 призвели до позбавлення життя людини, яке відповідно до ст. 3 Конституції України визнається найвищою соціальною цінністю та є особливим об`єктом кримінально-правової охорони. Життя людини не може бути відновлене через незворотність смерті.

Вищевказане призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через приму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Тому, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України із ОСОБА_3 належить стягнути на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз, в загальній сумі 12734,40 гривень.

Питання щодо майна, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді, суд вирішує у відповідності до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз, в загальній сумі 12734 гривень (дванадцять тисяч сімсот тридцять чотири) гривень 40 (сорок) копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27.11.2024, а саме на автомобіль марки «Renault Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , шляхом відчуження, розпорядження та користування - скасувати.

Речові докази (постанови слідчого від 25.11.2024, 27.11.2024):

- автомобіль марки «Renault Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 повернути за належністю власнику ОСОБА_6 ;

- відеозапис механізму дорожньо-транспортної пригоди, котрий збережений на електронний носій - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (ч. 7 ст. 376 КПК України).

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1