Провадження № 1-кп/646/571/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання : ОСОБА_2 ,

прокурора : ОСОБА_3 ,

потерпілого : ОСОБА_4 ,

представника потерпілого : адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого : ОСОБА_6 ,

захисника : адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001688 від 14.07.2024 р. за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області Миронівського району с. Ємчиха, громадянина України, одруженого, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця Збройних Сил України військової служби за мобілізацією, старшого стрільця-оператора 1 стрілецького відділення стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Молодший сержант ОСОБА_6 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14 лютого 2023 року № 5 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини та поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, ВОС 100868 А.

Згідно ст. 68 Конституції України, ОСОБА_6 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_6 зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до співслужбовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Порушуючи вимоги вказаних вище нормативно-правових актів, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 14.07.2024 р. близько 09:30 години ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем тимчасової дислокації за адресою: АДРЕСА_2 , де у останнього виник конфлікт із командиром бойової машини командиром відділення 1 МВІД 3 МВ 6 МР 2 МБ військової частини НОМЕР_2 сержантом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через вживання ОСОБА_6 алкогольних напоїв. В ході виниклого конфлікту у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_8 із використанням при цьому у якості знаряддя вчинення злочину закріпленого за ним автомату Калашникова АК-74 калібру 5,45 мм з номером НОМЕР_3 , 1982 року випуску.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, та бажаючи настання саме таких наслідків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_6 здійснив не менше 4 пострілів у бік потерпілого ОСОБА_8 , що спричинило завдання тілесних ушкоджень не сумісних з життям, в результаті чого останній від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці.

Внаслідок пострілу ОСОБА_8 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-17/633-Чт/24 від 30.08.2024 спричинені тілесні ушкодження у вигляді:

- одне наскрізне поранення з вхідною раною на лівій боковій поверхні шиї в середній третині рановий канал направлений зліва направо, декілька знизу до гори, ледь спереду назад, з пошкодженням по ходу ранового каналу трахеї,

- відкритої черепно-мозкової травми (переломом правої скроневої кістки в області піраміди, розривом твердої мозкової оболонки, крововиливом під м?які мозкові оболонки правої скроневої частки, забій головного мозку - правої скроневої частки, довгастого мозку), закінчується вихідною раною на правій шопі, в області зовнішнього вушного ходу;

- одне сліпе поранення з вхідною раною на лівому плечі по зовнішній поверхні на границі верхньої та середньої третин, рановий канал направлений зліва на право декілька з низу до гори з пошкодженням по ходу ранового каналу плечової кістки у вигляді відкритого перелому на границі верхньої і середньої третин, закінчується в м`яких тканинах передньої поверхні акроміального кінця лівої ключиці де розташовується металевий снаряд (куля);

- одне наскрізне не проникаюче поранення з вихідною раною на правій половині грудної клітки по біля грудинній лінії в проекції 4,5,6 ребер, рановий канал направлений знизу до гори зліва направо, ледь спереду назад та закінчується вихідною раною на правій половині грудній клітки по середньо-ключичній лінії в проекції 2 ребра;

- одне сліпе проникаюче поранення з вихідною раною на передній черевній стінці ліворуч по біля грудинній лінії на границі верхньої і середньої третин, рановий канал направлений знизу до гори, зліва направо, ледь спереду назад, проникає у праву плевральну порожнину з ушкодженням по ходу ранового каналу діафрагми, нижньої та середньої часток правої легені, закінчується у верхній частці правої легені металевим снарядом (кулею) з кровотечею в праву плевральну порожнину (близько 500 мл рідкої темно-червоного кольору крові);

- одне наскрізне проникаюче поранення з вихідною раною на передній черевній стінки праворуч в верхній третині на 3 см від умовно проведеної серединної лінії, рановий канал направлений знизу до гори, зліва направо ледь спереду назад з ушкодженням по ходу ранового каналу печінки, діафрагми проникає в праву плевральну порожнину та закінчується вихідною раною на правій половині грудної клітки по передній паховій лінії в проекції 6 міжребер?я з кровотечею в черевну порожнину (близько 600 мл рідкої темно-червоного кольору крові), продовжуючись садном на правому плечі по задній-внутрішній поверхні в середній третині;

- одне наскрізне проникаюче поранення з вихідною раною на лівому стегні по передній поверхні в верхній третині, рановий канал направлений знизу до гори, зліва направо, спереду назад проникає в черевну порожнину з ушкодженням походу ранового каналу петель кишечника та закінчується вихідною раною на правій боковій поверхні живота, в середній третині;

- одне наскрізне проникаюче поранення з вихідною раною на лівому стегні по зовнішній поверхні в верхній третині, рановий канал направлений знизу до гори, спереду назад, ледь зліва направо проникає в черевну порожнину з ушкодженням по ходу ранового каналу у вигляді багатоуламкових відкритих переломів лівих клубової, лобкової, сідничної кісток та 4,5 поперекових хребців, петель кишечника, закінчується вихідною раною в поперековій області ліворуч;

- одне наскрізне проникаюче поранення з вихідною раною на лівому стегні по зовнішній поверхні на границі середньої та нижньої третин, рановий канал направлений знизу до гори, спереду назад, ледь зліва направо, проникає в черевну порожнину з ушкодженням по ходу ранового каналу у вигляді багато-уламкових відкритих переломів лівих клубової, лобкової, сідничної кісток та 4,5 поперекових хребців, петель кишечника, закінчується вихідною раною на лівій сідниці в області верхнього зовнішнього квадранту;

- одна дотична рана на правій паховій складці нижній кінець якої переходить на праву половину калитки та статевий член садном;

- одне наскрізне проникаюче поранення порожнини малого тазу яке бере свій початок з області переломів лівих клубової, лобкової, сідничної кісток та 4,5 поперекових хребців, рановий канал направлений зліва направо, знизу до гори, спереду назад закінчується вихідною раною на правій сідниці в області верхнього внутрішнього квадранту.

Причиною смерті ОСОБА_8 стали вищевказані проникаючі вогнепальні поранення черепної порожнини, грудної клітки та черевної порожнини з ушкодженням внутрішніх органів, що супроводжувалось як зовнішньою, так і внутрішньою кровотечею, які виникли зажеттєво, спричинені пострілами з неблизької відстані вогнепальною зброєю, спорядженою одиночним вогнепальним снарядом (кулею), що за ступенем тяжкості відносяться - до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент заподіяння (згідно п.2.1.3 «Правил судовомедичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: вбивство - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_6 винним та призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник підтримали позицію сторони обвинувачення щодо призначення покарання, та просили задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, визнав повністю, не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що перебуваючи на посаді старшого стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, ВОС-100868А, близько 09:30 години 14 липня 2024 р., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем тимчасової дислокації, де також перебував командир бойової машини потерпілий ОСОБА_8 , під час усного спілкування почалась сварка через вживання ОСОБА_6 алкогольних напоїв, ОСОБА_6 націлив на нього автомат АК-74 кал. 5,45 мм., № НОМЕР_3 , 1982 р.в., зняв автомат з запобіжника та здійснив кілька пострілів в сторону ОСОБА_8 . У вчиненому ОСОБА_6 щиро розкаюється та бажає продовжувати нести військовий обов`язок. Про вчинене шкодує, щиро кається, засуджує свої дії. Цивільний позов визнав у повному обсязі.

Так, показання обвинуваченого не викликають сумніву у правильності розуміння змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 просив призначити покарання в межах санкції, передбаченої нормами КК, та підтримав позицію ОСОБА_6 щодо визнання цивільного позову.

Судом встановлено, що оскільки обвинувачений ОСОБА_6 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, а також інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним допит свідків в судовому засіданні та обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням письмових доказів, документів, що характеризують особу обвинуваченого, щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Отже, з урахуванням викладеного вище, висунуте ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України знайшло своє підтвердження, суд дійшов переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого повністю доведена, а вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд враховує дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Вивченням даних про особу ОСОБА_6 встановлено, що він є громадянином України, одружений, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, має зареєстроване місце проживання на території України, раніше не судимий, тяжких захворювань чи інвалідності не має, за час несення військової служби проявив себе слабко, покладені задачі виконував, але без належної активності та ініціативи, серед побратимів повагою не користувався, стягнень з порушення дисципліни не має, має нагороди від командування.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у фактичному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, суд також бере до уваги молодий вік обвинуваченого, те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, цивільний позов визнав в повному обсязі, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання, в силу ст. 67 КК України, для обвинуваченого є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, фактичні обставини його вчинення та наслідки, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, дані про особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують відповідно до положень ст.ст. 66, 67 КК України.

Визначення ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення полягає у з`ясуванні судом насамперед питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у зазначеній статті КК України міститься лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що відображається у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання, на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину відповідно до ч. 6 ст.12 КК України, спрямоване проти життя та здоров`я особи.

Із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали кримінального провадження в сукупності із позиціями сторони захисту: захисника та обвинуваченого, сторони обвинувачення-прокурора, та позицію потерпілого, обставини вчиненого кримінального правопорушення та наслідки, які настали в результаті його неправомірних дій, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, із урахуванням особи обвинуваченого, його поведінки під час та після вчиненого; те, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення має підвищену суспільну небезпеку, предметом яких є життя та здоров`я особи, характер вчиненого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк та в межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Крім того, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, але і переслідує цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

З метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, суд вважає доцільним залишити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з 14.07.2024 року. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту його фактичного затримання, а саме: з 14.07.2024 р. по день ухвалення вироку із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи те, що відпала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому суд вважає доцільним скасувати арешт, накладений, на речові докази ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.07.2024 р. та 29.07.2024 р. (справа №646/7814/24, провадження № 1-кс/646/2107/2024 та № 1-кс/646/2201/2024).

При вирішенні заявленого потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до положень ч. 5 зазначеної норми цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовано, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє в ньому.

За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що заподіяла його.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Ураховуючи наведене, суд вирішуючи питання щодо задоволення цивільного позову враховує позицію обвинуваченого ОСОБА_6 , який позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у загальному розмірі 526 340,00 грн. визнав повністю.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертиз по кримінальному провадженню, суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити до набрання вироком законної сили.

Строк відбування призначеного ОСОБА_6 покарання рахувати з дня ухвалення вироку, тобто з 14 березня 2025 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме, з 14 липня 2024 року по день ухвалення вироку, тобто по 14.03.2025 р., із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення моральної та матеріальної шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. та матеріальної шкоди у сумі 26 340 (двадцять шість тисяч триста сорок) грн.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 липня 2024 року та 29 липня 2024 року .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Держави процесуальні витрати на залучення експертів за проведення:

- судово-балістичної експертизи №СЕ-19/121-24/21612-БЛ від 26.08.2024 р. у сумі 9 087,36 грн.,

- судової біологічної експертизи №СЕ-19/121-24/22142-БД від 27.09.2024 р. у розмірі 7 299,62 грн.

Речові докази: - зразок букального епітелію ОСОБА_6 , що передані відповідно до квитанції № 315 після набрання вироком законної сили знищити;

- автомат АК-74 № НОМЕР_3 1982 р.в., - 1 шт, магазин від автомата АК -74 без набоїв 1 шт, набої калібром 5,45-9 шт, що передані на відповідальне зберігання відповідно до квитанції № 287 - передати після набрання вироком законної сили на потреби Збройних Сил України;

- труси чоловічі зеленого кольору, на передній та задній поверхні містять сліди РБК, які належать загиблому ОСОБА_8 , упаковані в паперовий конверт, що передані відповідно до квитанції № 288; штани чоловічі зеленого кольору, на передній та задній поверхні містять сліди РБК, які належать загиблому ОСОБА_8 , упаковані в паперовий конверт, що передані відповідно до квитанції № 314 після набрання вироком законної сили повернути за належністю ОСОБА_4 .

Прокурору та обвинуваченому копію вироку вручити негайно після його проголошення, учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку суду - направити його копію.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії. Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано не доцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. В іншому разі вирок набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційного суду, якщо його не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1