УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2025 Справа №607/7155/25 Провадження №1-кс/607/2065/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001151 від 10.05.2024 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернопіль, українки, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженої, не працюючої, раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 436-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого СВ Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0001151 від 10.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 436-1 КК України звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , строком на 60 діб.

Клопотання мотивоване тим, що слідчими СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001151 від 10.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 436-1 КК України.

Як зазначає слідчий, 09.04.2015 Верховна Рада України від імені Українського народу, керуючись положеннями Загальної декларації прав людини, дбаючи про забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина, прагнучі розвивати та зміцнювати незалежну демократичну, правову державу прийняла Закон «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні на заборону пропаганди їхньої символіки» (далі Закон), яким засудила комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарний режими в Україні, визначила правові основи заборони пропаганди їх символіки.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні визнано злочинними і такими, що здійснювали політику державного терору, яка характеризувалась численними порушеннями прав людини у формі індивідуальних та масових вбивств, страт, смертей, депортацій, катувань, використання примусової праці та інших форм масового фізичного терору, переслідувань з етнічних, національних, релігійних, політичних, класових, соціальних та інших мотивів, та у зв`язку з цим засуджено як несумісний з основними правами і свободами людини і громадянина.

Частиною 1 статті 4 вказаного Закону виготовлення, поширення, а також публічне використання символіки комуністичного тоталітарного режиму, символіки націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режиму на всій території України заборонено.

Всупереч вимогам Закону, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 . поширила символіку комуністичного тоталітарного режиму.

Так, ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, використовуючи мобільний телефон торговельної марки Redmi моделі M2004J19C та міжнародні ідентифікатори мобільного обладнання (IMEI) НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , використовуючи застосунок для дзвінків і обміну повідомленнями Telegram, де створила обліковий запис з ідентифікатором користувача « ОСОБА_7 ».

Задля реалізації свого злочинного умислу, 21.11.2023 близько 17:46 год ОСОБА_4 , перебуваючи за своїм місцем проживання по АДРЕСА_1 та/або в інших невстановлених досудовим розслідуванням місцях, використовуючи власний мобільний телефон торговельної марки Redmi моделі M2004J19C та міжнародні ідентифікатори мобільного обладнання (IMEI) НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , використовуючи застосунок для дзвінків і обміну повідомленнями Telegram із обліковим записом під назвою « ОСОБА_7 » у відкритому загальнодоступному телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 умисно, маючи на меті доведення до широкого кола осіб комуністичну ідеологію, знаючи що публікації у соціально-орієнтованих ресурсах сприяють формуванню суспільної думки на користь певної позиції, усвідомлюючи, що вказана сторінка має відкритий доступ і з нею має змогу ознайомитись необмежене коло користувачів (відвідувачів), шляхом завантаження зображення паспорта червоного кольору, в центрі якого зображено герб СРСР з написами «СССР» та «ПАСПОРТ», таким чином поширила у загально доступному телеграм-каналі «Тернопіль Тергромада» 1 (одне) зображення герба СРСР встановлений Конституцією СРСР і є зображенням серпа і молота на тлі земної кулі в променях сонця і в обрамленні колосів та у верхній частині герба - п`ятикутна зірка, яке містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, поширення та публічне використання яких є забороненим згідно п. п. «а», «е», «г», «ґ» п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» .

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України, а саме поширенні символіки комуністичного тоталітарного режиму.

Надалі, 27.11.2023 близько 10:37 год ОСОБА_4 , перебуваючи за своїм місцем проживання на АДРЕСА_1 та/або в інших невстановлених досудовим розслідуванням місцях, використовуючи власний мобільний телефон торговельної марки Redmi моделі M2004J19C та міжнародні ідентифікатори мобільного обладнання (IMEI) НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , на якому встановлений застосунок для дзвінків і обміну повідомленнями Telegram, де створила обліковий запис з ідентифікатором користувача « ОСОБА_7 », умисно, маючи на меті доведення до широкого кола осіб комуністичну ідеологію, знаючи що публікації у соціально-орієнтованих ресурсах сприяють формуванню суспільної думки на користь певної позиції, усвідомлюючи, що вказана група має відкритий доступ і з нею має змогу ознайомитись необмежене коло користувачів (відвідувачів), систематично, повторно здійснила пропаганду комуністичного тоталітарного режиму серед широкого кола осіб, поширила допис користувача « ОСОБА_8 », у загально доступному телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 а саме зображенням герба СРСР з надписом «ГОСУДАРСТВЕННЬІЙ БАНК СОЮЗА СОВЕТСКИХ СОЦИАЛИСТИЧЕСКИХ РЕСПУБЛИК», таким чином поширила та публічно використовувала у загальнодоступному телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », зображення яке містить символіку комуністичного тоталітарного режиму, поширення та публічне використання яких є забороненим згідно п.п. «а», «в» п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Крім цього, 02.05.2024 близько 10:14 год, ОСОБА_4 , перебуваючи за своїм місцем проживання по АДРЕСА_1 та/або в інших невстановлених досудовим розслідуванням місцях, використовуючи власний мобільний телефон торговельної марки Redmi моделі M2004J19C та міжнародні ідентифікатори мобільного обладнання (IMEI) НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , на якому встановлений застосунок для дзвінків і обміну повідомленнями Telegram, де створила обліковий запис з ідентифікатором користувача « ОСОБА_7 », умисно, маючи на меті доведення до широкого кола осіб комуністичну ідеологію, знаючи що публікації у соціально-орієнтованих ресурсах сприяють формуванню суспільної думки на користь певної позиції, усвідомлюючи, що вказана група має відкритий доступ і з нею має змогу ознайомитись необмежене коло користувачів (відвідувачів), систематично, повторно здійснила пропаганду комуністичного тоталітарного режиму серед широкого кола осіб, поширила відеоматеріал за електронним посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 на якому на стоп-кадрі 00 хв. 33 сек., наявне зображення герба СРСР у загально доступному телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Таким чином поширила у загально доступному телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 відеозапис на якому наявне зображення із Державним гербом СРСР, яке містить символіку комуністичного тоталітарного режиму, поширення та публічне використання яких є забороненим згідно п. п. «д», «ґ» п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні № 0001151 від 10.05.2024, наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-1 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

02.04.2025 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-1 КК України.

Слідчий вказує, що підставою для застосування до ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 436-1 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 , покладених на неї процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На переконання слідчого, інший запобіжний захід ніж домашній арешт, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваної, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваній, обсягу пред`явленої їй підозри. До того ж, не має беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім домашнього арешту, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України.

З урахуванням наведеного, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 , та виконання нею процесуальних рішень, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, слідчий просить клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб, з покладенням на неї обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане слідчим клопотання, просив його задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово.

У судовому засіданні захисник підозрювано ї ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 з приводу задоволення клопотання заперечив та зазначив, що підозра оголошена ОСОБА_4 є повністю необґрунтована, оскільки остання не мала умислу на поширення символіки комуністичного тоталітарного режиму, а відтак склад ст. 436-1 КК України відсутній. Окрім цього, ризики зазначені у клопотанні не доведені належними та достатніми доказами. З огляду на викладене просив відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрювана ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вважає оголошену їй підозру необґрунтованою, так як вона не мала умисну поширювати символіку комуністичного тоталітарного режиму. Зазначила, що хотіла поширити лише текст, з яким погоджується лише частково за виключенням останнього речення, однак оскільки не має досвіду користування соціальними мережами, не навмисно поширила і картинку, яка була опублікована разом з усім текстом. Також вказала, що посилання слідчого на ризики є безпідставним, так як вона не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування чи суду чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, вона має сталі соціальні зв`язки зокрема двох повнолітніх синів та чоловіка, який перебуває у складі ЗСУ. Відтак просила відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свою позицію, слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура..

Як вбачається з ч. 1 ст.176 КПК України запобіжними заходами у кримінальному провадженні є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Згідно з ч.ч. 1 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію та майновий стан , наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини , ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001151 від 10.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 436-1 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 02.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 436-1 КК України, тобто у поширенні символіки комуністичного тоталітарного режиму, вчиненому повторно.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та її можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

-протокол огляду телеграм каналу з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 07.06.2024;

-висновок експерта за результатами проведення судової мистецтвознавчої експертизи № 7890/24-55 від 16.09.2024;

-протокол обшуку проведеного за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 від 13.02.2025;

-висновок експерта № СЕ-19/120-25/2153-КТ від 07.03.2025 за результатами проведення судової комп`ютерно технічної експертизи;

-протокол огляду (флеш- носія інформації) від 19.03.2025.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

При цьому необхідно відзначити, що на даному етапі кримінального провадження стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, а слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Відтак, слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на вищенаведене та те, що сторона захисту не надала беззаперечних доказів на спростування обґрунтованості підозри, а також беручи до уваги надане ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 436-1 КК України, слідчий суддя приходить до переконання, що надані стороною обвинувачення докази дають достатні підстави вважати, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_4 вказаних кримінальних правопорушень не є вочевидь необґрунтованою.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме, що підозрювана може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що виправдовує застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання виключно у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої, що в силу вимог ст.12 КК України є тяжким злочином. Відповідно альтернативної міри покарання немає. Відтак, усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів та розмір покарання, яке їй загрожує, підозрювана ОСОБА_4 може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами, оскільки документована паспортом громадянина України для виїзду та не є військово зобов`язаною, що дає її безперешкодно покинути територію України, з метою уникнення від відповідальності. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що посилання слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні на ризик, що підозрювана ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, є недоведеним, оскільки слідчому судді не надано жодних доказів на підтвердження обставин зазначених у клопотанні на обґрунтування даного ризику.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що зазначений ризик не є доведеним у судовому засіданні, а відтак не може покладатись в основу рішення про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим у клопотання та прокурором у судовому засіданні доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, про відсутність вищевказаних ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя зауважує, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогнозованості характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Згідно з вимогами ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання..

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні в справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». Також, в справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Так, Суд наголошує, що основним і визначальним критерієм як правової норми, так і правосуддя має бути їх відповідність вимогам справедливості як гарантії дотримання прав та інтересів учасників правовідносин. Виконання вимог справедливості полягає у можливості застосування до відносин імперативного методу рівно настільки, наскільки це викликано необхідністю в кожному конкретному випадку.

Верховенство права, невід`ємною складовою якого є принцип пропорційності, передбачає, що мета має спиратися лише на такі засоби, застосування яких морально виправдано, оскільки мета, задля якої необхідні неправові засоби, не може бути правовою. Застосовувана міра повинна бути пропорційною (повинна відповідати) цілям.

Завдяки принципу пропорційності встановлені положеннями нормативно-правових актів обмеження на користь суспільних інтересів дозволяють максимально враховувати приватні інтереси. Цей принцип висуває критерій межі (результату) дій або рішень: вони не повинні виходити за межі відповідної мети. Принцип пропорційності передбачає вибір розумних, найбільш ефективних заходів для досягнення мети і завжди застосовується в сукупності з принципом справедливості.

Вивченням особи підозрюваної ОСОБА_4 встановлено, що остання має постійне місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одружена, не працює, раніше не судима.

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема, процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_4 , а саме те, що остання раніше не судима, наявність у неї чоловіка та постійного місця проживання, що свідчить про міцні соціальні зв`язки.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваної ОСОБА_4 , наявність у неї постійного місця проживання, беручи до уваги, що остання раніше не судима, не доведення прокурором недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, з посиланням лише на наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, за відсутності обґрунтування з посиланням на належні докази необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту і що такий захід в даному випадку буде виправданий, враховуючи, що обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання під домашнім арештом, приходжу до висновку, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваної слід обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та попередить вчинення нею дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Виходячи зі змісту ст.179 цього ж Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням обставин справи, особи підозрюваної, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст.194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Вказані обов`язки на думку слідчого судді є достатніми для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 193, 194, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки передбачені статтею 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Попередити підозрювану ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Строк дії ухвали та обов`язків, покладених судом визначити до 23 год. 59 хв. 02.06.2025.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити підозрюваній ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде складено та проголошено 14.04.2025 о 13 год. 55 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1