Справа № 461/502/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/169/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № № 0000408 за апеляційною скаргою прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 07.02.2025 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

щодо звільнення від кримінальної відповідальності,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

встановила:

Прокурор подала апеляційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 07.02.2025 року, стосовно ОСОБА_7 , якою повернуто клопотання прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №00000408 від 27.05.2024 року, про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України підозрюваного ОСОБА_7 - для скерування до належного суду з дотриманням правил підсудності.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною і необгрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що відповідно до вимог ч.2 ст.283 КПК України, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду. У разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною 5 статті 401 КК України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Статтею 287 КПК України визначено вимоги до клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності, які дотримано прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони при зверненні до суду з клопотанням від 16.01.2025, у кримінальному провадженні №0000408 від 27.05.2024, про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_7 .

Сторонами у даному кримінальному провадженні, згідно вимог п. 19 ст. 3 КПК України - з боку обвинувачення є прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, з боку захисту - підозрюваний ОСОБА_7 .

Апелянт вважає, що мотиви суду першої інстанції, які стали підставою для повернення прокурору клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, жодним чином не вказують на невідповідність клопотання вимогам КПК України, так само як і не підтверджують недотримання прокурором правил підсудності кримінального провадження.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що прокурором недотримано вимог закону щодо звернення до належного суду з клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_7 апелянт зазначає наступне.

У підготовчому судовому засіданні суддею Галицького районного суду м. Львова, в порушення вимог ст.288 КГПС України, за відсутності сторони кримінального провадження з боку захисту - підозрюваного ОСОБА_7 , фактично розпочато розгляд вказаного клопотання по суті та вивчення поданих до нього документів. У той же час, суд у своїй ухвалі від 07.02.2025 приходить до суперечливих висновків та зазначає, що у клопотанні відсутнє будь-яке нормативне обгрунтування підсудності такого Галицькому районному суду м. Львова, доводи прокурора щодо припинення злочину на території Галицького району м. Львова є безпідставними, адже перевірити такі за наявних матеріалів клопотання на цій стадії провадження не видається можливим, з огляду на наведене суд не вбачає підстав для проведення розгляду клопотання по суті, у той же час неявка у судове засідання підозрюваного не перешкоджає вирішенню даного питання, а відтак після вивчення матеріалів клопотання, суд прийшов до висновку щодо непідсудності кримінального провадження Галицькому районному суду м. Львова з чим не погоджується сторона обвинувачення.

Суд першої інстанції в ухвалі зазначив наступне.

До Галицького районного суду міста Львова надійшло клопотання прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №00000408 від 27.05.2024 року про звільнення від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підозрюваного ОСОБА_7 .

З матеріалів клопотання, на момент їх надходження до суду, достовірно встановити чи подане воно з дотриманням правил підсудності було неможливо. Натомість, безпосередньо у судовому засіданні прокурором було повідомлено суд про те, що уповноваженим на проведення досудового розслідування, у кримінальному провадженні №00000408 від 27.05.2024 органом є СВ ВП №2 ЛРУП №2 ЛРУП Головного управління Національної поліції у Львівській області. Наведений факт, у тому числі засвідчується поданою прокурором у судовому засіданні постановою про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Статтею 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Отже, виходячи з положень ч. 1 ст. 288 КПК України та загальних засад кримінального процесуального законодавства, судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування покладено на суд першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У свою чергу, згідно ч. 1 ст. 32 КК України, на яку посилається прокурор, як на підставу звернення саме до Галицького районного суду міста Львова, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Аналіз положень чинного КПК України не містить жодної вказівки на скерування клопотань про звільнення від кримінальної відповідальності «за місцем припинення злочину», тобто з підстав якими керувався прокурор скеровуючи клопотання до суду.

Отже, оскільки досудове розслідування у даному провадженні не завершено, не сформульовано остаточне обвинувачення, в тому числі щодо місця та часу вчинення злочину, єдиним безсумнівним критерієм за яким на цьому етапі можна визначити належний суд для розгляду відповідного клопотання є саме орган досудового розслідування.

У клопотанні відсутнє будь-яке нормативне обґрунтування підсудності такого Галицькому районному суду міста Львова. Більше того, доводи прокурора щодо припинення злочину на території Галицького району міста Львова є безпідставними, адже перевірити такі за наявних матеріалів клопотання на цій стадії провадження не видається можливим. Поза уваги прокурора ОСОБА_6 залишено і те, що органом досудового розслідування остаточне формулювання обвинувачення не наведено, адже в силу наведених вище положень КПК України досудове розслідування на цьому етапі не проведено у повному обсязі.

Виходячи з логіки прокурора ОСОБА_6 , яка озвучена присутнім прокурором під час судового засідання та очевидно ґрунтується на тому, що питання звільнення від кримінальної відповідальності повинно вирішуватись судом за місцем припинення кримінального правопорушення, клопотання даної категорії повинні розглядати саме ті суди в межах юрисдикції яких такі правопорушення були припинені. Іншими словами, коли підозрюваний переховується від слідства вчиняючи продовжуваний злочин, то належним судом для розгляду відповідного клопотання є саме той суд під юрисдикцію якого підпадає територія де підозрюваний був затриманий. Жодних положень з цього приводу чинний КПК не містить, як і відсутнє відповідне обґрунтування у клопотанні прокурора. Не можна не відзначити і те, що така позиція прокурора ОСОБА_6 не сприяє забезпеченню дотримання принципів правової визначеності у кримінальному провадженні, адже вирішення питання підсудності без використання вимог процесуального закону є неприйнятним.

Також, суд виходить з того, що злочин інкримінований ОСОБА_7 , передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, вважається вчиненим після трьох діб з моменту залишення військової частини, а не з моменту затримання підозрюваного чи його явки до військової частини. Крім того, у клопотанні не наведено належного обґрунтування щодо його підсудності, виходячи з встановленого органом досудового розслідування місця вчинення злочину.

Кримінальним процесуальним кодексом України прямо не визначена підсудність даної категорії справ на стадії досудового розслідування. Однак, ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Як встановлено в ході розгляду клопотання орган досудового розслідування якому доручено проведення слідства у даному кримінальному провадженні знаходиться поза межами юрисдикції Галицького районного суду міста Львова.

Наведені обставини не були достовірно відомі суду після надходження даного клопотання на розгляд, адже такі підтверджено прокурором вже безпосередньо у судовому засіданні.

Підозрюваному ОСОБА_7 судом апеляційної інстанції було належним чином повідомлений про розгляд справи, однак в суд апеляційної інстанції не прибув у зв`язку з перебуванням на військовій службі поза межами Львівської області, клопотання про відкладення не подавав.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 про задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які є в матеріалах клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Висновок суду першої інстанції про подачу стороною обвинувачення зазначеного вище клопотання з порушенням територіальної підсудності є обгрутованим.

Статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод визначено право на справедливий суд, що знайшло своє відображення у положеннях статей 7, 10, 22 КПК, відповідно до яких зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК, свобода сторін кримінального провадження у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. При цьому, суд зобов`язаний, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання ними процесуальних обов`язків.

Нормами ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу.

Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

З матеріалів кримінального провадження, які надійшли до Галицького районного суду м. Львова, зокрема з клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, за ч.5 ст. 407 КК України, вбачається те, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2024 № 96 (по стройовій частині) солдат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , командир 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 4 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону, вважається таким, що з 03.04.2024 самовільно залишив військову частину та йому призупинено виплату грошового забезпечення і виключено з котлового забезпечення.

15.01.2025 ОСОБА_7 добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке знаходиться у АДРЕСА_1 , та повідомив про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України та про намір повернутися для продовження проходження військової служби на яку його було призвано 30.10.2023 року по мобілізації.

Отже підозрюваний ОСОБА_7 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка розташована у Волинській області 03.04.2024 та добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований у АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

У даному випадку місце вчинення кримінального правопорушення чітко вказано.

Відтак покликання прокурора, що розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 підсудне Галицькому районному суду м. Львова через те, що досудове розслідування здійснювало СВ ВП №2 ЛРІП №2 ЛРУП ГУНП у м. Львові, яке розташоване в Галицькому районі м. Львова, є безпідставне та не відповідає чинному законодавству.

Такої думки дотримується Верховний Суд у постановах від 02.12.2024 по справі № 295/16798/24 та від 31.10.2024 у справі № 452/2430/24.

Тобто основною юридичною ознакою для визначення територіальної підсудності є місце вчинення злочину, яке, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, належить до обставин, що підлягають доказуванню у кожному конкретному провадженні.

При чому «місце вчинення злочину» в контексті ч.1 ст.32 КПК України розглядається лише як ознака, що дозволяє визначити підсудність кримінального провадження - це одиниця адміністративно-територіального поділу, на підставі якої побудована судова система в цілому.

Згідно ч.2 ст.34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання.

Виходячи зі змісту диспозиції ч. 5 ст. 407 КК України, об`єктивна сторона якої містить два склади злочину: 1) самовільне залишення військової частини або місця служби; 2) нез`явлення вчасно без поважних причин на службу.

При цьому умисел спрямований саме на самовільне залишення або нез`явлення військовослужбовця до певного місця дислокації військової частини, а з`явлення до військової комендатури, військового комісаріату, прокуратури та інше не охоплюється умислом спрямованим на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України.

На противагу кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. ч. 1, 2, 3 ст. 407 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України, не є продовжуваним, і є закінченим з моменту самовільного залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем саме в умовах воєнного стану. Таким чином, місцем вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, є місце розташування військової частини або місця служби.

За таких обставин кримінальне провадження щодо підозрюваного ОСОБА_7 надійшло в Галицький районний суд м. Львова з порушенням територіальної підсудності.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Ураховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною, обґрунтованою, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 07.02.2025 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, якою повернуто клопотання прокурору, для скерування до належного суду з дотриманням правил підсудності залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: