УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор», клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 420 231 021 000 000 04 від 04.01.2023,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання підозрюваного ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні 420 231 021 000 000 04 від 04.01.2023, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2024 (справа №761/14332/24).

На обґрунтування доводів свого клопотання заявник зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2024 було задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено 26.03. 2024 за результатом проведення обшуку автомобіля BMW Х 5 д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, вулиця Табірна, 10/1, гараж № НОМЕР_2 , а саме: на автомобіль BMW X5 чорного кольору номер кузова НОМЕР_3 д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на праві приватної власності ОСОБА_6 із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Вказуючи, що вилучений автомобіль належить ОСОБА_6 , яка не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження, а тому вважає, що арешт накладений необґрунтовано з порушенням норм КПК України, а тому застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є необґрунтованим.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 підтримали доводи та вимоги зазначенні у клопотанні, яке просили задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував, вказуючи, що потреба в арешті вказаного майна зберігається, воно відповідає критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України. Уважає, що ОСОБА_5 зловживає своїм процесуальним правом, неодноразово звертався з аналогічними клопотаннями до суду.

Заслухавши доводи заявника його захисника, прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 4 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Частиною 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що слідчими Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, під процесуальним керівництвом прокурорів Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 420 231 021 000 000 04 від 04.01.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 29.02.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва було надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля BMW X5, номер кузова НОМЕР_4 , д.н. з. НОМЕР_1 , з метою виявлення та вилучення речей і документів, перелік яких зазначений в ухвалі суду.

Так, на виконання даної ухвали було проведено обшук автомобіля BMW X5, номер кузова НОМЕР_4 , д.н. з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , в ході обшуку якого виявлено та вилучено вказаний автомобіль.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2024 накладено арешт на тимчасово вилучений 26 березня 2024 року в ході проведення обшуку автомобіль BMW Х5, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_6 , з метою забезпечення речових доказів.

Як убачається зі змісту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки воно має ознаки доказів, та відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України.

Крім того, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 не є власником чи володільцем вказаного майна, оскільки останній наголошував, що не має жодного відношення до арештованого автомобіля, а отже останній не наділений правом звертатись з таким клопотанням у відповідності до ст. 174 КПК України.

Аналізуючи наведене, оскільки слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження або ж було встановлено, що арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав за наведених обставин для задоволення клопотання даного клопотання про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2024 (справа №761/14332/24), в рамках кримінального провадження № 420 231 021 000 000 04 від 04.01.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 03.12.2024.

Слідчий суддя: