УХВАЛА

31.12.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 розглянувши матеріали за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, в порядку ст. 303 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2024 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, в порядку ст. 303 КПК України.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_2 зазначає, що 24.12.2024 року ним було направлено до слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві заяву про надання копії постанови про відмову у визнанні потерпілим від 05.10.2024 року. Проте, станом на дату звернення зі скаргою до слідчого судді, подана заява не розглянута та не надано жодної відповіді.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 , в порядку ст. 303 КПК України, звертається зі скаргою до слідчого судді.

При ознайомленні із поданою скаргою та додатками до неї слідчим суддею встановлено підстави для її повернення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні свої прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України слідчий суддя зобов`язаний, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, слідчий суддя під час вирішення ініційованого заявником питання зобов`язаний дослідити надані йому матеріали та забезпечити особі право на безпосереднє відстоювання своєї позиції під час розгляду скарги.

У відповідності до частин першої та другої статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

З досліджених слідчим суддею матеріалів неможливо встановити факт того, що Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві дійсно було отримано заяву ОСОБА_2 від 24.12.2024 року про надання копії постанови про відмову у визнанні потерпілим від 05.10.2024 року.

Підтвердження факту відправки будь-якого документу, не є підтвердженням факту його отримання особою, якій такий документ було адресовано.

Згідно з частиною першою статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до частини першої статті 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Рішення суді не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як вбачається з п. 1 ч. 2 ст. 302 КПК України скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати скаргу.

З огляду на те, що заявником не надано суду жодного підтвердження, щодо одержання уповноваженими особами Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві заяви про надання копії постанови, а отже заявником не підтверджено свого процесуального статусу, як особи яка має право оскаржувати бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР відповідно до положень ст. 303 КПК України, скарга повертається особі, яка з нею звернулася.

Водночас слідчим суддею роз`яснюються положення ч. 7 ст. 304 КПК України в тій частині, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, в порядку ст. 303 КПК України - повернути особі, яка з нею звернулася.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1