Провадження №1-кс/201/5656/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді Федоріщева С.С.,

за участю секретаря судового засідання Максимової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 02 грудня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з даною скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Дніпропетровської обласної прокуратури, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 02 грудня 2024 року, просить зобов`язати прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за цією заявою.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 02.12.2024 року до Дніпропетровської обласної прокуратури, в порядку ст. 214 КПК України, ним було подано заяву про вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.366 КК України прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Комісаровим А.С. України. Повідомлення про кримінальне правопорушення, було подано до скриньки Дніпропетровської обласної прокуратури, розташованої у її приміщенні, що призначена для подібних звернень. 10.12.2024 від працівника канцелярії Дніпропетровської обласної прокуратури заявнику стало відомо, що згаданій заяві було присвоєно №83919-24, але відомості про кримінальне правопорушення за цією заявою до ЄРДР не внесено.

Заявник та представник Дніпропетровської обласної прокуратури у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду скарги повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи положення ч.6 ст.9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст.28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі сторін по наявних матеріалах, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

При цьому слідчий суддя враховує, що згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих документів вбачається, що дійсно 02.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровської обласної прокуратури, та в порядку ст. 214 КПК України, ним було подано заяву про вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.366 КК України прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Комісаровим А.С.

При цьому заявник послався на наступне:

20 лютого 2023 року прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області Федиком О.Р. після розгляду матеріалів кримінального провадження №0000441 відомості про яке 19.07.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України в рамках якого 12.12.2024 року, ОСОБА_1 повідомлено про підозру за ч.3 ст.185 КК України, обвинувальний акт, направлено до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Однак у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.291 КПК України вказаний обвинувальний акт - повернуто прокурору. Судове рішення пройшло апеляційний перегляд та залишено без змін. 08 лютого 2024 року прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області Комісаровим A.C., повторно розглянуто матеріали кримінального провадження №0000441 відомості про яке 19.07.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України, в рамках якого 12.12.2024 року, ОСОБА_1 повідомлено про підозру за ч.3 ст. 185 КК України та повернутий судом обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні за ч.3 ст.185 КК України. Однак з ціллю збільшення показників своєї роботи, шляхом умисного вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, з завданням істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам ОСОБА_1 , прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області Комісаровим A.C., складено другий обвинувальний акт до якого внесено завідомо неправдиві відомості з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч.4 ст.185 КК України. Ні перекваліфікації дій ОСОБА_1 з ч.3 на ч.4 ст. 185 КК України, ні зміни попередньої підозри не здійснювалось і такі дії заборонені з огляду на вимоги КПК України. Таким чином, прокурор Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області Комісаров A.C., будучи, службовою особою, правоохоронного органу грубо нехтуючи вищевикладеними завданнями, правами та повноваженнями, покладеними та наданими працівникам прокуратури виконуючи функції представника влади із правоохоронними і правозастосовними повноваженнями, грубо порушив свої службові обов`язки та обмеження, чим вчинив перевищення влади та службових повноважень, здійснив складання обвинувального акту по кримінальному провадженню №0000441 відомості про яке 19.07.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України в рамках якого 12.12.2024 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру за ч.3 ст.185 КК України та розглянувши первинний обвинувальний акт по вищевказаному кримінальному провадженню за ч.3 ст. 185 КК України, достовірно знаючи вимоги чинного законодавства, повторно склав обвинувальний акт, до якого вніс завідомо неправдиві відомості з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч.4 ст.185 КК України.

Внаслідок явно незаконних дій працівника Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_2 які виразились в перевищення останнім влади та службових повноважень, тобто умисного вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, а саме у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а також у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0000441 відомості про яке 19.07.2021 року, протиправно кваліфікувавши його дії за ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, на думку заявника, прокурор Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області Комісаров A.C. умисними діями, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.365 КК України, ч.1 ст.366 КК України.

Із відповіді Дніпропетровської обласної прокуратури на звернення ОСОБА_1 щодо внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення відносно прокурора ОСОБА_3 , №31/1-4779-24 від 02.12.2024 року, випливає, що такі дані до ЄРДР не внесено, кримінальне провадження не розпочате, оскільки це звернення розцінено як незгоду заявника із процесуальними діями прокурора Комісарова А.С., які не мають ознак кримінального правопорушення.

Надаючи оцінку доводам заявника, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Водночас, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за повідомленням, є саме наявність у цьому повідомленні обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження №51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

В даному випадку, на час розгляду скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 02 грудня 2024 року, таких відомостей, які б свідчили про внесення зазначеної заяви до ЄРДР в розпорядження слідчого судді не надано.

Водночас, у заяві про вчинення кримінального правопорушення заявник, очевидно помилково зазначаючи дату повідомлення йому про підозру як 12.12.2024 року, (оскільки його заява про кримінальне правопорушення прокурора Комісарова А.С. була подана до Дніпропетровської обласної прокуратури раніше цієї дати 02.12.2024 року), ОСОБА_1 висловлює свою незгоду із процесуальними діями зазначеного прокурора.

Однак, відповідно до ч.1 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

При цьому, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; повідомляти особі про підозру (п.п.9,11 ч.2 ст.36 КПК України).

Оцінка обґрунтованості та законності прийнятих прокурором процесуальних рішень може бути надана судом під час розгляду кримінального провадження №0000441 по суті, при цьому заявник має право реалізувати свою незгоду з цими процесуальними рішеннями прокурора у передбачений законом спосіб, адже відповідно до п.15 ч.1 ст.7 КПК України, однією з загальних засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно ж до ч.ч.1,2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За таких умов, слідчий суддя доходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 про вчинення кримінальних правопорушень прокурором Комісаровим А.С., що виразилося у реалізації останнім своїх процесуальних повноважень, є суб`єктивним висновком заявника як форми захисту у несприятливій для нього процесуальній ситуації, та не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що вказували б на підстави для кваліфікації дій за вищевказаними статтями.

Сам факт подання заяви не може бути безумовною підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки критерієм внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяв і повідомлень є наявність в них фактичних даних, які вказують на ознаки кримінального правопорушення.

У свою чергу, слідчий суддя не може виконувати абсолютно формальну функцію судового примусу уповноважених осіб, в даному випадку уповноваженої особи (слідчого) Дніпропетровської обласної прокуратури про внесення відповідних відомостей до ЄРДР без підтвердження наявності в заяві про кримінальне правопорушення обставин, які б свідчили про наявність об`єктивних даних про вчинення кримінального правопорушення.

Насамперед, бездіяльність наявна у тому випадку, коли дотримання прав та законних інтересів особи передбачає необхідність вчинення дій та прийняття певних рішень посадовою особою, у даному випадку це внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, проте посадова особа не вчиняє жодних дій, а в результаті чого не приймається відповідне рішення та не вчиняється певна процесуальна дія, тобто така бездіяльність зачіпає права та законні інтереси особи у кримінальному провадженні.

При зверненні до слідчого судді зі скаргою в порядку ст.303 КПК України, заявник, окрім іншого, повинен довести, що дійсно наявна дія/бездіяльність яку необхідно оскаржити. Так, при оскарженні бездіяльності слідчого, прокурора, дізнавача, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР заявник зобов`язаний довести, що в заяві про вчинення кримінального правопорушення до відповідних уповноважених органів дійсно містилися всі об`єктивні дані, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Доходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що у п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява №70767/01) від 6 вересня 2005 року, Суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

Згідно з ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Отже, підстави для внесення відомостей за заявою ОСОБА_1 на бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 02 грудня 2024 року - відсутні. Ініціювання кримінального переслідування щодо прокурора Комісарова А.С., за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу, та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, а також те, що уповноваженими особами Дніпропетровської обласної прокуратури не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, у задоволенні цієї скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 02 грудня 2024 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя С.С. Федоріщев