Справа № 526/31/25
Провадження № 1-кс/526/14/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року м. Гадяч

Слідча суддя Гадяцького районного суду ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Гадяч клопотання ОСОБА_5 про зняття арешту з арештованого майна, накладеного на підставі ухвали Гадяцького районного суду від 09.11.2022 року,

в с т а н о в и в:

08 січня 2025 року до суду звернувся ОСОБА_5 з клопотанням про зняття арешту з арештованого майна, накладеного на підставі ухвали Гадяцького районного суду від 09.11.2022 року, вказуючи, що 09.11.2022 слідча суддя Гадяцького районного суду ОСОБА_6 розглянув клопотання слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 , наклала арешт на наступне майно: деревину у вигляді розпиляної на частини деревини породи «Акація» об`ємом близько 1 м3, шляхом позбавлення права її відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких видів робіт до вирішення справи по суті; автомобіль «марки «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , жителю АДРЕСА_1 ; причіп синього кольору, без реєстраційного номеру, шляхом позбавлення права власника автомобіля та причіпу на його відчуження до вирішення справи по суті, без позбавлення права на їх користування.

В судовому засіданні адвокат підтримала клопотання та просила його задовольнити, зазначивши, що протягом двох років досудове слідство триває, жодній особі підозра не пред`явлена, тому накладений арешт втратив свою актуальність і на даний час відпала необхідність в арешті майна та просила зняти арешт, щоб була можливість розпорядитися автомобілем та причепом.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти скасування арешту майна, повідомивши, що досудове слідство у справі триває, а ОСОБА_5 має можливість користуватися автомобілем та причепом.

Слідча суддя, заслухавши пояснення захисника та заперечення прокурора, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку про часткове задоволення клопотання про скасування арешту.

Частиною 1 ст.174 КПК України передбачена можливість скасування арешту майна за клопотанням власника арештованого майна за умови, зокрема, доведеності, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Вирішуючи клопотання, слідча суддя виходить із загального правила змагальності сторін у кримінальному провадженні та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, про що закріплено в ст.22 КПК України.

Частиною 1 ст.174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчою суддею встановлено, що у провадженні ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження № 0000557 від 06.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Гадяцького районного суду від 09.11.2022 накладено арешт на деревину у вигляді розпиляної на частини деревини породи акація об`ємом близько 1 м3, шляхом позбавлення права її відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких видів робіт до вирішення справи по суті; автомобіль марки ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , жителю АДРЕСА_1 та на причіп синього кольору, без реєстраційного номеру, шляхом позбавлення права власника автомобіля та причіпу на його відчуження до вирішення справи по суті, без позбавлення права на їх користування.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , жителю АДРЕСА_1 .

Будь яких даних чи документів про належність спірного причепу конкретній особі у справі немає, як і немає даних про законність користування ним ОСОБА_5 .

Також з матеріалів клопотання про накладення арешту на майно вбачається, що причеп взагалі не проходив будь яку реєстрацію в реєстраційних сервісних центрах та не має реєстраційного номерного знаку, тому слідча суддя вважає, що ОСОБА_5 не довів як своє право власності, так і право користування на законній правовій підставі спірним причепом, який взагалі не можливо ідентифікувати та вважає, що він не може клопотати про зняття арешту з причепу. Крім того, відсутність державної реєстрації не перешкоджає вільному розпорядженні даним майном.

Підозра у даному кримінальному провадженні до цього часу жодній особі не пред`явлена, також протягом двох років не встановлений власник деревини та жодна фізична чи юридична особа не визнана потерпілою.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, як вбачається із наданих суду матеріалів, зважаючи на період утримання майна під арештом, прокурором не доведено підстави вважати, що арештоване майно, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення, що розслідується.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, слідчому судді не надано доказів та не доведено існування правових підстав для подальшого збереження арешту майна, та відсутніми ризиками які слугували підставами для накладення арешту на майно, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

За наведених обставин слідча суддя вважає, що клопотання в частині скасування арешту майна на автомобіль слід задовольнити, оскільки тривалість даного кримінального провадження явно виходить за межі розумного строку. Більше, чим за два роки слідство не встановило навіть необхідних первинних даних для просування та його належного розслідування, тому вважаю, що це обмежує права користувача транспортного засобу, а відтак його клопотання в цій частині слід задовольнити.

Керуючись ст. 170, 174, 303, 306, 307 КПК України, слідча суддя,-

у х в а л и л а :

клопотання ОСОБА_8 про зняття арешту з арештованого майна, накладеного на підставі ухвали Гадяцького районного суду від 09.11.2022 року задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Гадяцького районного суду від 09.11.2022 року на автомобіль марки ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , жителю АДРЕСА_1 , який полягає у позбавленні права власника автомобіля на його відчуження до вирішення справи по суті.

В частині скасування арешту причепу - клопотання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення, а особами без виклику яких постановлено ухвалу протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали проголошено 15.40 год 16.01.2025.

Слідча суддя: ОСОБА_1