Справа № 438/468/25
Провадження № 1-кп/438/52/2025
В И Р О К

іменем України

10 квітня 2025 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000004 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Борислава Львівської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , вдівця, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, раніше судимого вироком Бориславського міського суду Львівської області від 30 травня 2022 року за частиною 4 статті 186 КК України яким призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 17 вересня 2024 року умовно-достроково звільнений з невідбутим терміном 4 роки 6 місяців 14 днів, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України,

встановив:

До Бориславського міського суду Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000004 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, разом ізклопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 31 березня 2025 року за клопотанням прокурора вказаний обвинувальний акт призначено до судового розгляду без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26 вересня 2024 року солдата ОСОБА_3 зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця-санітара мотопіхотного спеціалізованого взводу мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_3 у відповідності до вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, виконувати свої обов`язки, що визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками положеннями, інструкціями, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку й майстерність, сумлінно вивчати військову справу, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, бути дисциплінованим, пильним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Суд, перевіривши обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження, встановив, що ОСОБА_3 у порушення статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 7, 12, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, 20 січня 2025 року близько 09:00, перебуваючи поблизу входу до КНП «Центральна міська лікарня» по вулиці Куліша, 41-А у місті Бориславі львівської області, на східцях знайшов дві таблетки білого кольору, які останній, усвідомлюючи, що у вказані таблетки містять наркотичний засіб, маючи намір на його зберігання та власного споживання, незаконно придбав шляхом привласнення знайдених двох таблеток білого кольору, які містять наркотичний засіб., обіг якого обмежено метадон, у кількості 0,0446 грама. Для цього ОСОБА_3 без передбачених законом дозволів, цілей та порядку, поклав вказані дві таблетки білого кольору у ліву внутрішню нагрудну кишеню безрукавки, таким чином незаконно придбавши їх, та в подальшому зберігав при собі з метою подальшого вживання без мети збуту.

Цього ж дня, близько 10:30 ОСОБА_3 , перебуваючи по вулиці Сосюри, поблизу будинку № 4 у місті Бориславі Львівської області, був зупинений працівниками ВКП Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області, які у ході встановлення анкетних даних ОСОБА_3 повідомив останнім про те, що зберігає при собі, а саме у лівій внутрішній кишені безрукавки, дві таблетки білого кольору.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 стаття 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

З обвинувального акта та доданих до нього матеріали кримінального вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, згодний із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним правопорушення, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченим частиною 1 статті 394 КПК України, і у присутності адвоката ОСОБА_5 подав письмову заяву про розгляд обвинувального акта відносно нього у спрощеному порядку, без судового без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частиною 2 статті 382 КПК України передбачено, що вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їх сукупності, обмежившись у відповідності до вимог частини 2 статті 382 КПК України зазначенням у вироку встановлених органом досудового розслідування обставин, які не оспорюються учасниками кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повністю.

Згідно зі статтею 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 66 КК України є щире каяття та активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті вказаного кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Щодо посилання в обвинувальному акті на рецидив злочинів, як на обставини, що обтяжують покарання, суд зазначає, що відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої положеннями частини 2 статті 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , передбачене частиною 1 статті 309 КК України, є кримінальним проступком, у той час як пунктом 1 частини статті 67 КК України такою обставиною визнається лише рецидив злочинів.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 67 КК України визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при призначенні покарання суд не може визнати такими, що його обтяжують, обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Водночас, в пунктах 2-4, 6-9, 13 частини 1, частинах 2, 4 статті 67 КК України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII слово «злочин» замінено словами «кримінальне правопорушення».

Отже, передбачені в пункті 1 частини 1 статті 67 КК України обтяжуючі покарання обставини (вчинення злочину повторно та рецидив злочинів) законодавець поширив лише на кримінальні правопорушення, вчинені у формі злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого; дані про особу обвинуваченого, раніше судимого вироком Бориславського міського суду Львівської області за частиною 4 статті 186 КК України яким призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 17 вересня 2024 року умовно-достроково звільнений з невідбутим терміном 4 роки 6 місяців 14 днів, має постійне місце проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах, встановлених санкцією частини першої 1 статті 309 КК України, у виді у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн, що на переконання суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Водночас, ОСОБА_3 вчинив вищевказаний злочин, будучи ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 17 вересня 2024 року умовно-достроково звільненим від відбування покарання, призначеного вироком Бориславського міського суду Львівської області від 30 травня 2022 року за частиною 4 статті 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років, з невідбутим терміном 4 роки 6 місяців 14 днів.

Частиною 4 статті 81 КК України передбачено, що у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Стаття 72 КК України передбачає правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, домашнього арешту.

Відповідно до пункту 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами покарання», при визначенні покарання за правилами статті 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті 81, 107 КК України).

Оскільки обвинувачений вчинив інкримінований йому кримінальний проступок, будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання за попереднім вироком, остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю вироків необхідно визначити шляхом повного приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутого покарання за вироком Бориславського міського суду Львівської області від 30 травня 2022 року. На підставі частини 3 статті 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до частини 2 статті 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у порядку статті 100 КПК України.

Питання про скасування арешту майна суд вирішує у порядку статті 174 КПК України.

Керуючись статтями 370, 374, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн.

Відповідно до частини 1 статті 71 КК України, з урахуванням положень статті 72 КК України, до покарання призначеного цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Бориславського міського суду Львівської області від 30 травня 2022 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців 14 (чотирнадцяти днів) позбавлення волі та штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн.

Покарання у вигляді штрафу згідно положень частини 3 статті 72 КК України виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання після набрання вироком законної сили в порядку виконання вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави на відшкодування витрати за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів у сумі 1591,80 грн (висновок експерта: № СЕ-19/109-25/2623-НЗПРАП від 12 лютого 2025 року).

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 22 січня 2025 року у справі № 438/97/25 (провадження № 1-кс/438/6/2025), а саме дві таблетки білого кольору із надписом на них «IC».

Речові докази, передані до камери зберігання речових доказів Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області, а саме: дві таблетки білого кольору із надписом на них «IC» після набрання вироком законної сили знищити.

DVD+R диск із записом огляду місця події - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії з урахуванням особливостей, передбачених частиною 1 статті 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6