Справа № 192/473/25
Провадження № 1-в/192/174/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України стосовно засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Богданівка Новомиколаївського району Запорізької області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2024 року за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

про застосування покарання за наявності кількох вироків та про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України,

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

Початок строку: 05.07.2022 року

Кінець строку: 05.08.2027 року

В С Т А Н О В И В :

Начальник Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України звернувся до суду з поданням про застосування покарання за наявності кількох вироків, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року був звільнений від покарання, яке було призначено вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2024 року у зв`язку з декриміналізацією діяння.

Також ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2024 року до ОСОБА_3 було застосовано покарання за наявності кількох вироків, а саме: вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2024 року та вироку Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2019 року у відповідності до вимог ст. 71 КК України та визначено остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2019 року у виді 1 місяця позбавлення волі до покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2024 року у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Остаточно призначено покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

У поданні просять звільнити ОСОБА_3 від покарання призначеного за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з декриміналізацією діяння. Також просять визначити остаточний строк покарання без врахування ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2024 року.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що подання підлягає задоволенню. Засуджений також не заперечував проти задоволення подання.

У судове засідання представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» не з`явився.

Враховуючи положення ч. 5 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб.

Суд, вислухавши учасників провадження, дослідивши додані до подання матеріали вважає, що останнє підлягає задоволенню з таких підстав.

З вироку Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2019 року встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений до 2 років позбавлення волі за вчинення 03 вересня 2018 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а розмір завданої шкоди складає 1 378 гривень. Вказаним вироком ОСОБА_3 був звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.

Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Закон № 3886-IX, яким було внесено зміни до ст. 51 (Дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення, набув чинності 09 серпня 2024 року.

За ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Оскільки на час вчинення діяння (03 вересня 2018 року) за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2019 року вартість викраденого майна не перевищувала 2 неоподаткованих мінімуму доходів громадян, тому до вчиненого засудженим діяння слід застосовувати ст.ст. 5, 74 КК України.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_3 слід негайно звільнити від призначеного покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2019 року в частині засудження за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.

Також згідно п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питання передбаченого п. 11 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2024 року до ОСОБА_3 було застосовано покарання за наявності кількох вироків, а саме: вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2024 року та вироку Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2019

року у відповідності до вимог ст. 71 КК України та визначено остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2019 року у виді 1 місяця позбавлення волі до покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2024 року у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Остаточно призначено покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Також ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року ОСОБА_3 був звільнений від покарання, яке було призначено вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2024 року у зв`язку з декриміналізацією діяння.

Тому, оскільки ОСОБА_3 слід негайно звільнити від покарання, призначеного вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2019 року, а також він вже був звільнений від покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2024 року, тому засудженому слід визначити покарання з урахуванням вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2023 року у виді 5 років 1 місяця позбавленні волі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України про застосування покарання за наявності кількох вироків та про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України відносно ОСОБА_3 задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2019 року в частині засудження за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.

Визначити остаточне покарання, яке було призначене на підставі ч. 4 ст. 70 КК України вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2023 року у виді 5 років 1 місяця позбавленні волі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1