провадження № 1-кс/753/3531/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Богданівка Кіровоградської обл., громадянина України, українця, з середньою освітою, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 Збройних Сил України, місце реєстрації та проживання на теперішній час не встановлено, раніше не судимого (зі слів), підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст. 296 КК України, за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004346 від 26.10.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст. 296 КК України, за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004346 від 26.10.2024 року, посилаючись на сталі та триваючі ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваним від органу досудового розслідування та/або суду, незаконий вплив на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення, які не зменшились порівняно із застосованим слідчим суддею запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою без права на внесення застави, дія якого завершується 22.12.2024 року.

Вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду свідчить обізнаність підозрюваного про міру покарання за інкриміновані йому злочини, а саме позбавлення волі на строк до 7 років, яке йому загрожує у випадку засудження. Підозрюваний, розуміючи, що скоїв злочин, який відноситься до категорії тяжких, з метою уникнення можливого покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Наявний ризику того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого в цьому кримінальному провадженні та на свідків підтверджується тим, що ОСОБА_7 відомий зміст показів потерпілого та свідків, які викривають його у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Тому з метою примусу потерпілого та свідків для зміни, чи взагалі відмови від дачі показів, підозрюваний може шляхом погроз, підкупу або іншим чином здійснити на них відповідний вплив.

На підтвердження висновку про наявність ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, вказує те, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою (зі слів). При цьому, перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи наслідки своїх протиправних дій, ОСОБА_7 належні висновки для себе не зробив, провину не визнає, тому існує вірогідність продовження ним своєї протиправної діяльності та скоєння іншого кримінального правопорушення.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.199 КПК України слідчий вважає, що заявлені ризики не зменшились, є триваючими, а зважаючи на те, що збір доказів у кримінальному провадженні триває й на теперішній час, ризики невиконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків продовжують існувати.

На виконання вимог п.2 ч.3 ст.199 КПК України слідчий зазначає про обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, строк дії запобіжного заходу обраного ОСОБА_8 закінчується 22.12.2024 року, однак завершити досудове розслідування у встановлений строк не представляється за можливе, оскільки з об`єктивних причин необхідний додатковий строк для проведення та завершення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без виконання яких не буде досягнуто одного з основних завдань кримінального провадження, визначеного у ст.2 КПК України щодо забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Для з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне: провести вибухово-технічну експертизу відносно вилученого предмету що зовні схожий на гранату «Ф1», провести амбулаторну судово-психіатричну експертизу підозрюваного ОСОБА_7 , провести огляд відеозаписів з бодікамер працівників УПО, провести допит свідка ОСОБА_9 , отримати характеризуючи матеріали з в/ч НОМЕР_2 , надати доступ потерпілому, підозрюваному та його захиснику до матеріалів кримінального провадження в порядку ст.290 КПК України; скласти та затвердити обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, що через складність та великий обсяг матеріалів кримінального провадження виконати в термін до 26.12.2024 року не видається за можливе.

Строк досудового розслідування по кримінальному провадженню попередньо закінчувався 26.12.2024 року, проте постановою керівника Дарницької окружної прокуратури від 19.12.2024 року, такий строк продовжено до трьох місяців - 26.01.2025 року.

Провести вказані слідчі дії та прийняти необхідні процесуальні рішення у строк до двох місяців органу досудового розслідуванням не вдалося за можливе з об`єктивних причин, а саме у зв`язку із тривалістю проведення судових експертиз та проведенням відповідних слідчих (розшукових) дій.

Невиконання вищевказаних дій призведе до неповноти досудового розслідування і до порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, прав підозрюваних, передбачених п. 5 ст. 223 КПК України, вимог п.1, 2 ч.1 ст.91 КПК України, згідно якої під час досудового розслідування підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 26.01.2025 року обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на його продовження, посилаючись на ризики, визначені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Захисник у судовому засіданні просив продовжити застосування більш м`якого запобіжного заху - домашній арешт, або ж заставу у мінімально визначеному розмірі, зважаючи на майновий стан підозрюваного, а також психологічний стан, як військовослужбовця.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, думку підозрюваного, його захисника, проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази підозри, обставини, зазначені у ч.3 ст.199 КПК України, у їх сукупності з наданою до клопотання підозрою, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження відомості про якевнесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004346 від 26.10.2024 рокуза ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст. 296 КК України.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні таким підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст. 296 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та поясненням очевидця ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду місця події від 26.10.2024;

- довідками про категорію вибухонебезпечності вилучених предметів;

- протоколом затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 26.10.2024

- іншими матеріалами кримінального провадження та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Описана у клопотанні слідчого фабула злочинів у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст. 296КК України, в діях ОСОБА_7 .

Підозра ОСОБА_7 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують такого підозрюваного із обумовленим кримінальним правопорушенням.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_7 до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень, що може слугувати підставою для продовження застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

Слід враховувати, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів слідчий суддя визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування, або продовження застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст. 296 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років, що згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Встановлено, що 25.10.2024 року ОСОБА_7 о 23 год. 48 хв. затриманий в порядку ст. 208 КПК України, а 26.10.2024 року йому у рамках вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст. 296 КК України.

28.10.2024 року в рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.12.2024 року.

19.12.2024 року керівником Дарницької окружної прокуратури м. Києва строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 26.01.2025 року.

Застосовуючи найсуворіший запобіжний захід при його обранні, слідчий суддя вважав доведеним слідчим існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваним від органу досудового розслідування та/або суду, незаконий вплив на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, а також ризиків, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, й ці ризики не зменшились, вони є триваючими й виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою у межах досудового рослідування, що є підставою для продовження обраного щодо нього запобіжного заходу.

Метою продовження застосованого до такого підозрюваного запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, серед яких доведені слідчим: переховування підозрюваним від органу досудового розслідування та/або суду, незаконий вплив на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, які не зменшились порівняно із застосованим слідчим суддею запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою, адже усвідомлення підозрюваним невідворотності реального покарання, а також тяжкості покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років спонукатиме такого підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Окрім того, вказане кримінальне правопорушення вчинене із погрозою застосування фізичного насильства, допитані у провадженні потерпілий, свідки є важливими для досудового розслідування і встановлення істини у кримінальному провадженні, а підозрюваному відомо їх місце проживання, тому ним може бути здійснений тиск на останніх з метою полегшення свого становища та зміни показів на свою користь. Й за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення ним зазначених дій.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польші) §43).Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

Обговорюючи питання наявності ризиків щодо переховування підозрюваним від органів досудового розслідування й суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, то їх існування є цілком ймовірним.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що заявлені ризики не зменшилися і не перестали існувати, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити їх уникнення та забезпечення покладених на підозрюваного обов`язків, та вони є триваючими, таке клопотання слідчого вказує на його обгрунтованість.

Щодо питання уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання особи під вартою (більш м`якого), то у світлі факторів пов`язаних з особою підозрюваного, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання обгрунтованим слідчим триваючим ризикам, а тому позицію сторони захисту слідчий суддя відхиляє.

Підстави, які б свідчили про неможливість продовження утримання підозрюваного в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я, не встановлені.

З урахування сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, тяжкого злочину, який ним вчинений, в силу характеру вчиненого діяння та одночасної потереби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя приходить до висновку про те, що слідчий довів дійсні підстави для продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме - тримання під вартою, й вважає, що лише такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку вказаного підозрюваного з урахуванням обставин правопорушення та його особи, адже підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, зважаючи на вчинений ним злочин, усвідомлення наслідків покарання, може вплинути на його процесуальну поведінку - переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконий вплив на потерпілого, свідків в даному кримінальному провадженні, вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 не виходить за межі, визначені КПК України, та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході розгляду було встановлено наявність передумов, регламентованих п.п.1-3 ч.1 ст. 194, ст. 199 даного Кодексу, тобто строк утримання під вартою відповідає критерію розумності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст.197 КПК України).

Відповідно, зважаючи на вказані норми процесуального закону, строк дії цієї ухвали відраховувати з 20.12.2024 року (дата постановлення цієї ухвали) 23.48 год. (час фактичного затримання), дія якої завершиться 25.01.2025 року о 23.48 год., тобто в межах строку досудового розслідування, який продовжено до 26.01.2025 року включно.

Щодо вирішення можливості застосування до такого підозрюваного застави, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Й відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Встановлено, що злочин, який підозрюваним вчинений, із погрозою застосування насильства, а тому слідчий суддя застосовую заборонну норму щодо застави до такого підозрюваного у межах строку досудового розслідування.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, вчиненого із погрозою застосування насильства, з урахуванням обгрунованих слідчим ризиків, ролі такого підозрюваного у його вчиненні, враховуючи його особу, введений в Україні воєнний стан, слідчий суддя при вирішенню цього клопотання на час досудового розслідвання не вбачає підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави відповідно до положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 182, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділу Дарницького УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_7 , за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004346 від 26.10.2024 року, - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування строком на 36 (тридцять сім) днів, тобто до 23 год. 48 хв. 25 січня 2025 року включно, без визначення застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: