Справа № 132/906/25
Провадження №1-кп/132/339/25
Вирок

Іменем України

26 березня 2025 року місто Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 06.03.2025, за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яришів Могилів-Подільського району Вінницької області, українця, громадянина України, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно зі ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК України) раніше несудимого, у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що він у листопаді 2023 року, достовірно знаючи вимоги чинного законодавства, всупереч вимог п. 5-1 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, а саме: уникаючи проходження медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, підготовки відповідно до планів і програм, складення теоретичного, на знання діючих Правил дорожнього руху України і практичного, на перевірку навичок керування транспортним засобом, іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів МВС України, у невстановленої особи, вирішив замовити виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія, яке надавало б йому право керувати транспортними засобами категорії «В», для подальшого використання у власних цілях.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на виготовлення завідомо підробленого офіційного документа, який видається установою та надає права, з метою подальшого його використання у власних цілях, ОСОБА_2 , через мережу Інтернет на невстановленому сайті, знайшов оголошення щодо виготовлення документів.

В подальшому, в листопаді 2023 року, більш точні час і дату вчинення кримінального правопорушення досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_2 , діючи умисно, протиправно, через мережу Інтернет вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, спрямовану на виготовлення посвідчення водія на ім`я ОСОБА_2 , після чого, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення офіційного документу, через месенджер «Viber» по мережі Інтернет, надіслав вказаній невстановленій особі свої анкетні дані, фотозображення та зразок свого підпису, чим створив сприятливі умови для доведення невстановленою досудовим розслідуванням особою злочинного наміру щодо здійснення підроблення посвідчення водія.

В подальшому невстановлена особа, у невстановленому під час досудового розслідування місці та час, виготовила підроблений документ, який надає право керувати транспортним засобом та видається в установленому законом порядку з дотриманням певної процедури.

Надалі, більш точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлено, невстановлена досудовим розслідуванням особа, використовуючи сервіс доставки ТОВ «Нова Пошта», надіслала ОСОБА_2 підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , категорії «В», видане 17.11.2023 ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому містилось його фотозображення та зразок підпису, за яке останній заплатив невстановленій особі грошові кошти у сумі 13500 грн.

Таким чином ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушенні (проступку), передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою.

В подальшому, ОСОБА_2 , одержавши підроблений офіційний документ, посвідчення водія серії НОМЕР_1 , категорії «В», видане 17.11.2023 ТСЦ 1242 на його ім`я, усвідомлюючи, що вказаний документ є підробленим, оскільки він не дотримався встановленого законодавством України порядку отримання та використання посвідчення водія, з листопада 2023 року почав використовувати його під час керування відповідними транспортними засобами.

06.03.2025 близько 10:20 год. ОСОБА_2 рухаючись по вул. Промисловій, навпроти будинку 19, в м. Калинівка Хмільницького району Вінницької області, області відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», був зупинений поліцейськими батальйону патрульної поліції УПП у Вінницькій області для перевірки документів.

На вимогу працівників поліції пред`явити документ, який посвідчує його особу, ОСОБА_2 , з метою введення в оману працівників поліції щодо наявності в нього посвідчення особи, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пред`явив, тим самим використав, підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , категорії «В», видане 17.11.2023 ТСЦ 1242.

Відповідно до висновку експерта № 600/25-21 від 18.03.2025 наданий бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 виданого 17.11.2023 ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , категорії «В» не відповідає встановленим зразкам, які перебувають в офіційному обігу на території України.

Таким чином ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушенні (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - використанні завідомо підробленого документа.

Положеннями частин другої та третьої статті381 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

У обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень частини першої статті 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додано письмову заяву ОСОБА_2 , яка складена за участі захисника адвоката ОСОБА_3 , в якій ОСОБА_2 зазначив, що свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, він беззаперечно визнає; йому роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин; він згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, а також він обізнаний у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні за його відсутності.

У вказаній заяві захисником адвокатом ОСОБА_3 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт необхідно розглянути в порядку, передбаченому статтями 381-382 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальні проступки, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, та ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

Обвинувачений ОСОБА_2 , інтереси якого представляє захисник адвокат ОСОБА_3 , обставини вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаних кримінальних проступків беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факти вчинення ОСОБА_2 кримінальних проступків та кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, а саме як: пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, та використання завідомо підробленого документа.

Згідно із частиною другою статті 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд, відповідно до вимог статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до статті 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_2 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які згідно ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання ОСОБА_2 , не встановлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 68 КК України при призначенні покарання співучасникам кримінального правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує характер та ступінь участі кожного з них у вчиненні кримінального правопорушення.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_2 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі статтею 12 КК України є кримінальними проступками; ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та щирому каятті; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що за місцем проживання він характеризується позитивно, одружений, за даними наявної документації до лікарів психіатра та нарколога за допомогою не звертався, раніше згідно зі ст. 89 КК України не судимий.

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах, встановлених у санкціях ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, - у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За правилами, передбаченими ст. 70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, визначити остаточне покарання ОСОБА_2 у виді штрафу в розмірі п`ятсот сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Призначення ж інших, більш суворих видів покарання, на думку суду, є недоцільним, зважаючи на характеризуючі особу дані, визнання вини та відношення останнього до скоєного. Саме така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування в неї звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, а вид запобіжного заходу не обирався.

Згідно із ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Згідно із матеріалами у цьому кримінальному провадженні витрати на проведення судово-технічної експертизи документів згідно із висновком експерта № 600/25-21 від 18.03.2025 складають 3816,72 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Вирішуючи питання щодо речових доказів, суд керується вимогами статті 100 КПК України.

Так, постановою начальника СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 від 06.03.2025 у кримінальному провадженні №0000021 від 06.03.2025 визнано речовим доказом посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 17.11.2023 ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , категорії «В», яке було поміщено до спецпакету НПУ WAR № 1019706. Цей речовий доказ вирішено зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження.

Згідно із ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 10.03.2025 (справа №132/760/25) накладено арешт на речовий доказ у кримінальному провадженні №0000021 від 06.03.2025 посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 17.11.2023 ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , категорії «В».

Відповідно до положень п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, крім іншого, суд має зазначити рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України питання долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю); гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи наведене, вказаний речовий доказ необхідно конфіскувати у ОСОБА_2 , залишивши його в матеріалах кримінального провадження, одночасно скасувавши арешт цього майна.

Керуючись статтями 100, 126, 174, 369-371, 373, 374, 376 та 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_2 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України, покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Призначити ОСОБА_2 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України, покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

За правилами, передбаченими ст. 70 Кримінального кодексу України, шляхом повного складання призначених покарань, визначити остаточне покарання ОСОБА_2 у виді штрафу в розмірі 540 (п`ятсот сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 9180 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави (ДСА України, Калинівський район/м. Калинівка, отримувач: ГУК у Вінницькій області м. Калинівка/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37979858, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA0002776, код класифікації бюджету 24060300) витрати за проведення судово-технічної експертизи документів згідно із висновком експерта № 600/25-21 від 18 березня 2025 року в сумі 3816 грн. 72 коп.

Речовий доказ посвідчення водія серії НОМЕР_1 , категорії «В», видане 17 листопада 2023 року ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання вироком законної сили конфіскувати у ОСОБА_2 , залишивши його в матеріалах кримінального провадження, скасувавши арешт цього майна.

Відповідно до частини першої статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Згідно із положеннями частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України та частини третьої статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських або виправних робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати прокурору та обвинуваченому.

Суддя Калинівського районного суду

Вінницької області ОСОБА_5