Справа № 752/529/25
Провадження № 1-кс/752/907/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені №0002031 від 02.07.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання у якому прокурор просить накласти арешт на майно, вилучене 21.01.2025 в ході проведення обшуку в приміщенні РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській області, за адресою: м. Черкаси, вул. Лесі Українки 21, а саме на: мобільний телефон Nokia сірого кольору з сім картою оператора Київстар IME НОМЕР_1 ; комп`ютер з інвентаризаційним номером №191460247; 5 папірців з зазначенням д.н.з. автомобілів та ФІО невстановлених осіб; 2 карткових тримача оператора LIFECELL; мобільний телефон Iphone 15 з сім картою Київстар; печатка РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській області; факсиміле підпису; нотатник; дроти та стійка від комп`ютера; 2 SSD APACER AS350X та 2 HDD WD BLACK WD5000LDLX; 1 HDD TOSHIBA MQ01ACF050.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002031 від 02.07.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 369 КК України.

Прокурор у клопотанні зазначає, що ІТС ІПНП № 29832 від 02.07.2024 отримано матеріали Київського міського управління ДВБ НП України щодо вимагання неправомірної вигоди окремими громадянами з громадян ОСОБА_4 . ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 одержують неправомірну вигоду для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

21.01.2025, у період часу з 09 год. 07 хв. по 17 год. 01 хв., на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/529/25, провадження № 1-кс/752/637/25, проведено обшук за адресою: м. Черкаси, вул. Лесі Українки 21, в приміщенні РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській області під час якого вилучено таке майно: мобільний телефон Nokia сірого кольору з сім картою оператора Київстар IME НОМЕР_1 ; комп`ютер з інвентаризаційним номером №191460247; 5 папірців з зазначенням д.н.з. автомобілів та ФІО невстановлених осіб; 2 карткових тримача оператора LIFECELL; мобільний телефон Iphone 15 з сім картою Київстар; печатка РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській області; факсиміле підпису; нотатник; дроти та стійка від комп`ютера; 2 SSD APACER AS350X та 2 HDD WD BLACK WD5000LDLX; 1 HDD TOSHIBA MQ01ACF050.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Прокурор зазначає, що на даний момент у сторони обвинувачення достатньо підстав вважати, що у випадку незастосування заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна, не вдасться встановити істину в кримінальному провадженні та притягнути винних осіб до кримінальної відповідальності, оскільки предмети, які є речовими доказами буде відчужено чи передано у власність третім особам.

На підставі зазначеного прокурор просить про задоволення клопотання.

Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання про арешт майна повідомлялись належним чином.

Від прокурора надійшла заява про розгляд справи без його участі, у заяві прокурор клопотання про арешт майна підтримав, просив задовольнити. Зазначив, що метою арешту майна є збереження речових доказів.

Від представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 надійшли письмові заперечення в яких адвокат послалась на таке. В ході обшуку, серед іншого, було вилучено особисте майно заступника начальника регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській області (філія ГСЦ МВС) ОСОБА_10 , а саме: мобільний телефон Iphone 15 з сім картою Київстар; мобільний телефон Nokia сірого кольору з сім картою оператора Київстар IME НОМЕР_1 ; факсиміле особистого підпису ОСОБА_8 . Зазначене вилучене під час обшуку майно не містить на собі очевидних слідів злочину, не несе в собі будь-якого доказового значення. Прокурором не доведене, що вилучене майно є доказом кримінального правопорушення або має якесь відношення до злочинів, які розслідуються у зазначеному кримінальному провадженні. Постанова слідчого про визнання вилученого під час обшуку майна речовим доказом є формальною. Також представник власника майна зазначила, що клопотання прокурора про арешт майна не містить конкретної мети арешту зазначеного у клопотанні майна. На підставі зазначеного адвокат просила відмовити у задоволенні клопотання в частині арешту належного ОСОБА_8 майна.

Також представник власника майна ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 подала заяву про розгляд клопотання без участі власника майна - ОСОБА_8 та його представника.

РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській області в судове засідання свого представника не направили, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників кримінального провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002031 від 02.07.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 369 КК України.

21.01.2025, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.01.2025 у справі №752/529/25, провадження № 1-кс/752/637/25, проведено обшук в приміщенні РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській області, за адресою: м. Черкаси, вул. Лесі Українки 21, під час якого вилучено таке майно: мобільний телефон Nokia сірого кольору з сім картою оператора Київстар IME НОМЕР_1 ; комп`ютер з інвентаризаційним номером №191460247; 5 папірців з зазначенням д.н.з. автомобілів та ФІО невстановлених осіб; 2 карткових тримача оператора LIFECELL; мобільний телефон Iphone 15 з сім картою Київстар; печатка РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській області; факсиміле підпису; нотатник; дроти та стійка від комп`ютера; 2 SSD APACER AS350X та 2 HDD WD BLACK WD5000LDLX; 1 HDD TOSHIBA MQ01ACF050.

Постановою слідчого від 21.01.2025 вилучені під час обшуку речі та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002031 від 02.07.2024.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Матеріалами клопотання обґрунтовано, щовилучене під час обшуку майно (два мобільних телефони з сім картами, комп`ютер, документи, карткові тримачі, нотатник, дроти та стійка від комп`ютера, твердотілі накопичувачі та жорсткі диски), містять чи можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, яке розслідується у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, зазначене майно відповідає ознакам, зазначеним в ч.1 ст. 98 КПК України, і має значення речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що заявлена прокурором мета щодо збереження речових доказів (щодо вказаного майна), може бути досягнута шляхом застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Прокурором у клопотанні доведено, що вищезазначене вилучене під час обшуку майно, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна, сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов висновку про достатність підстав вважати, що в разі не застосування запобіжного заходу у виді арешту майна, існують ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке має значення для досудового розслідування.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчий суддя не встановив.

Отже, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

З огляду на викладене, клопотання прокурора в частині арешту вказаного вилученого під час обшуку майна підлягає задоволенню.

Що стосується решти вилученого під час обшуку майна (печатка РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській області та факсиміле підпису), слід зазначити таке.

При вирішенні питання про арешт майна з метою збереження речових доказів слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Матеріалами, доданими до клопотання, стороною обвинувачення не було доведено, що вилучені під час обшуку речі, а саме: печатка та факсиміле підпису, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Так, протокол обшуку не містить відомостей щодо підстав чи розумних підозр для висновку про те, що вищезазначене вилучене під час обшуку майно, є доказом будь-якого кримінального правопорушення, а також відомостей про наявність підстав вважати, що зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Постанова слідчого від 21.01.2025, якою вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, також не містить обґрунтування того, яким саме ознакам ст. 98 КПК України відповідає вказане майно, яке конкретно значення має це майно для кримінального провадження, як саме це майно буде використано під час досудового розслідування.

27.01.2025 слідчим СВ ВП (з обслуговування мікрорайонів «Теремки 1» та «Теремки 2») Голосіївського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_11 , в порядку ст. 40 КПК України, надано письмове доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій, а саме проведення огляду речей, вилучених 21.01.2025 в ході обшуку приміщення РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській області.

За таких обставин, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора в частині арешту печатки РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській області та факсиміле підпису, оскільки прокурором у клопотанні не доведено наявність обґрунтованих підстав і мети, відповідно до положень статті 170 цього Кодексу, а також не доведено необхідності такого арешту та наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З огляду на викладене клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 309, 395, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 21.01.2025 в ході обшуку в приміщенні РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській області, за адресою: м. Черкаси, вул. Лесі Українки 21, а саме на:

-мобільний телефон Nokia сірого кольору з сім картою оператора Київстар IME НОМЕР_1 ;

- комп`ютер з інвентаризаційним номером №191460247;

- 5 папірців з зазначенням д.н.з. автомобілів та ФІО невстановлених осіб;

- 2 карткових тримача оператора LIFECELL;

- мобільний телефон Iphone 15 з сім картою Київстар;

- нотатник;

- дроти та стійка від комп`ютера;

-2 SSD APACER AS350X та 2 HDD WD BLACK WD5000LDLX;

-1 HDD TOSHIBA MQ01ACF050.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала про арешту майна підлягає негайному виконанню після її оголошення прокурором, слідчим у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1