Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Житомирського РС № 7 філії Державної установи «Центр пробації» в Житомирській області відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 травня 2024 року за частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України (далі КК України) із застосуванням положень статей 70, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

про звільнення засудженої від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого нею діяння та про приведення вироку у відповідність закону,

ВСТАНОВИВ:

До Романівського районного суду Житомирської області надійшло подання начальника Житомирського РС № 7 філії Державної установи «Центр пробації» в Житомирській області про звільнення засудженої ОСОБА_5 від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого нею діяння та про приведення вироку у зв`язку з цим у відповідність до вимог закону.

У поданні зазначено, що ОСОБА_5 перебуває на обліку в органі пробації відповідно до вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 травня 2024 року.

09 серпня 2024 року набув чинності закон про декриміналізацію дрібних крадіжок, а саме ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України про посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Тому, враховуючи, що сума викраденого майна згідно вироку від 14 травня 2024 року становить 2200 грн., ініціатор клопотання просить звільнити ОСОБА_5 від призначеного судом за частиною 4 статті 185 КК України покарання на підставі частини 2 статті 74 КК України у зв`язку із декриміналізацією вчиненого нею діяння, та вирішити у зв`язку з цим питання про подальший порядок виконання вироку в частині покарання за частиною 1 статі 357 КК України.

Представник органу пробації ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання та зазначив про необхідність звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання за частиною 4 статті 185 КК України і відсутність у зв`язку з цим підстав для застосування до нього положень статті 70 КК України щодо складання покарань, та положень статей 75, 76 КК України щодо визначення іспитового строку та обов`язків. Прокурор також зауважив, що вирок щодо ОСОБА_5 в частині призначеного їй у покарання за частиною 1 статті 357 КК України та інших питань не підлягає зміні.

Засуджена ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала подання представника органу пробації та не заперечила проти звільнення її від призначеного покарання та вирішення питання про подальший порядок виконання вироку.

Заслухавши пояснення сучасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 травня 2024 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185 та частиною 1 статті 357 КК України і призначено покарання: за частиною 4 статті 185 КК України 5 років позбавлення волі; за частиною 1 статті 357 КК України штраф у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

На підставі положень частини 1 статті 70 КК України ОСОБА_5 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. Із застосуванням положень статей 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік та покладено на неї відповідні обов`язки.

При цьому згідно вироку вартість викраденого майна становила 2200 грн.

Законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09 серпня 2024 року, статтю 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за частиною 2 статті 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня встановлено 3028,00 грн.

Таким чином, з 09 серпня 2024 року дрібним викраденням чужого майна вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зазначила, що «статті 185, 190, 191 КК фактично містять відсилку до статті 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваний мінімумів безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у статті 51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковувані мінімуми. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією статтею 51 КУпАП».

Як наслідок, Об`єднана палата вважала, що «для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімуми, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні статті 5 КК.

Згідно з частиною 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частини 3 статті 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини 1 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість».

Відповідно до положень частини 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене та вартість викраденого ОСОБА_5 майна суд приходить до переконання, що внаслідок набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, ОСОБА_5 є особою, засудженою за діяння, караність якого законом усунена, тому підлягає звільненню від призначеного вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 травня 2024 року покарання за частиною 4 статті 185 КК України. У зв`язку з цим відсутні підстави для застосування до неї положень статей 70, 75, 76 КК України щодо складання покарань, звільнення від призначеного покарання з визначення іспитового строку та покладенням обов`язків.

При цьому, суд приходить до переконання про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_5 від покарання, призначеного за частиною 1 статті 357 КК України, чи зміни змісту вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 травня 2024 року в іншій частині.

Керуючись положеннями Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», статей 5, 70, 74 КК України, статтями 369-372, 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Житомирського РС № 7 філії Державної установи «Центр пробації» в Житомирській області - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 травня 2024 року покарання за частиною 4 статті 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке вона була засуджена.

Привести у зв`язку з цим вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 травня 2024 року у відповідність до вимог кримінального закону та вважати, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджена за частиною 1 статті 357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Романівський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1