УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року

м. Київ

Справа № 755/487/24

Провадження № 51 - 5366 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувшикасаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 червня 2024 року,

встановив:

Ухвалою Дніпровського районного суду м .Києва від 11 червня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2015 року за ст.286 ч.1 КК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року залишено

без задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження вищезазначеної ухвали місцевого суду, а його апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що судом безпідставно відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 11 червня 2024 року, та вказує, що ним строк пропущений з поважних причин, оскільки повний текст ухвали місцевого суду було опубліковано в ЄДРСР лише 18 червня 2024 року, а сторонам копія ухвали не надсилась.

Мотиви Суду

Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до касаційної скарги копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як вбачається із копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду, 15 жовтня 2024 року адвокат ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 червня 2024 року, при цьому просив поновити йому строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування клопотання вказував, що ним строк пропущений з поважних причин, оскільки без наявності повного тексту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції він, не розуміючи змісту та підстав для відмови в задоволенні клопотання, не мав реальної можливості оскаржити його до апеляційного суду вчасно.

Згідно ст. 395 ч. 2 п. 2 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на інші ухвали суду першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до положень ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Статтею 117 частиною 1 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому такі обставини мають бути підтверджені належними фактичними даними.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежали від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах установленого законом або судом строку.

Апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу захисника, дотримався вимог ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України, та правильно зазначив, що ухвала місцевого суду щодо ОСОБА_4 була проголошена 11 червня 2024 року в присутності учасників кримінального провадження, у тому числі засудженого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , а відтак строк апеляційного оскарження для учасників кримінального провадження обчислюється з дня проголошення судового рішення.

Отже, останнім днем подачі апеляційної скарги для захисника було 18 червня 2024 року, натомість адвокат ОСОБА_5 спочатку звернувся до апеляційного суду 21 червня 2024 року з апеляційною скаргою на ухвалу місцевого суду, за результатами розгляду якої Київський апеляційний суд ухвалою від 26 липня 2024 року повернув йому апеляційну скаргу, оскільки вона не містила клопотання про поновлення строку. Захисник повторно звернувся з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження лише 15 жовтня 2024 року.

Крім того, апеляційний суд, не погодившись з твердженнями адвоката ОСОБА_5 про пропуск ним строку на апеляційне оскарження з поважних причин, вказав на те, що ні захисник, ні засуджений в межах строку на апеляційне оскарження із заявами про отримання судового рішення суду першої інстанції не зверталися, а зазначені в клопотанні захисника доводи не можуть бути поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки перешкодили в межах строку звернутися до суду з апеляційною скаргою.

Також апеляційний суд зазначив, що будь-яких інших належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження у клопотанні захисника не наведено, за матеріалами кримінального провадження не встановлено.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежали від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах установленого законом або судом строку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, проаналізувавши доводи, зазначені у клопотанні, дав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження у клопотанні адвоката ОСОБА_5 не наведено.

Ухвала апеляційного суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що відповідає вимогам статей 370, 418 КПК України, прийнята з врахуванням вимог статей 24, 117, 395, 399 КПК України та обставин постановлення першої інстанції судового рішення, строків звернення з апеляційною скаргою і причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Інших обставин та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження у касаційній скарзі захисника не наведено.

Враховуючи зазначене, з касаційної скарги, наданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для її задоволення немає, в зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог

ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України.

Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3