ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/604/25 Справа № 194/90/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000472 від 27.11.2023за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_12 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, утриманців не має, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 06 грудня 2017 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі- КК) до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки;

- 01 лютого 2018 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 186 та ч. 4 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2017 року, остаточно 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 07 липня 2019 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК до 2 років позбавлення волі. Вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 01 лютого 2018 року ухвалено виконувати самостійно. Звільнився з місць позбавлення волі 11 грудня 2020 року по відбуттю строку покарання,-

визнано винним та засуджено за ч.4 ст.186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк обчислення покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 23 жовтня 2024 року.

Зараховано ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 27 листопада 2023 року (дня затримання) по день набрання вироком законної сили, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено обрану тримання під вартою;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м.Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, утриманців не має, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК раніше не судимого,-

визнано винним та засуджено за ч.4 ст.186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк обчислення покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 23 жовтня 2024 року.

Зараховано ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 27 листопада 2023 року (дня затримання) по день набрання вироком законної сили, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено обрану тримання під вартою;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в м.Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, утриманців не має, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК раніше не судимого,-

визнано винним та засуджено за ч.4 ст.186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк обчислення покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з 23 жовтня 2024 року.

Зараховано ОСОБА_9 в строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 27 листопада 2023 року (дня затримання) по день набрання вироком законної сили, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено обрану тримання під вартою.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до положень ст.ст.100, 124 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК),-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

27 листопада 2023 року близько 13 години 10 хвилин ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , біля будинку № 17 по вул. Маяковського в м. Тернівці Дніпропетровської області спільно вживали алкогольні напої і перебували в стані алкогольного сп`яніння. В цей час повз них проходив раніше незнайомий їм ОСОБА_13 , який рухався в напрямку будинку № 17 по вул. Маяковського в м. Тернівка Дніпропетровської області. Припускаючи, що у ОСОБА_13 може бути майно, яке становить матеріальну цінність, у ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 виник спільний злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. З метою доведення свого спільного злочинного умислу до кінця, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 наказали ОСОБА_13 зупинитись, однак ОСОБА_13 здогадався про злочинні наміри ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 і почав бігти від них у напрямку свого місця мешкання - буд. АДРЕСА_4 . Між другим та третім під`їздами у дворі буд. АДРЕСА_5 ОСОБА_13 послизнувся і упав на спину. В цей час ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , з метою реалізації свого спільного злочинного умислу на відкрите заволодіння майном потерпілого, підбігли до ОСОБА_13 у тому місці де він упав і приблизно о 13 годині 15 хвилин 27 листопада 2023 року на ділянці місцевості, яка розташована між другим та третім під`їздом у дворі буд. АДРЕСА_5 , стали кожен умисно наносити ОСОБА_13 , тілесні ушкодження, а саме - удари кулаками, руками та ногами в область голови та тулуба, тим самим намагаючись припинити спроби ОСОБА_13 на активне чинення опору їх злочинним діям, та схилити його волю на виконання їх злочинних дій, а саме нечинення перешкод з відкритого викрадення чужого майна, яким вони мали намір заволодіти з корисливих спонукань. Під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , ОСОБА_7 став вимагати у нього передати йому, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 свої особисті речі та грошові кошти. ОСОБА_13 розуміючи те, що ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 переважають його у кількості та фізичній силі, дістав з нагрудної кишені своєї куртки належний йому мобільний телефон марки «Samsung» модель GT-S5830, який висмикнув з його рук ОСОБА_7 , продовжуючи наносити потерпілому удари. Всього під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , було нанесено по голові та тулубу кулаками рук та ногами ОСОБА_7 не менш ніж 10-13 ударів, ОСОБА_8 не менш ніж 5-6 ударів ногами, ОСОБА_9 не менш ніж 5-7 ударів, які не реагували на прохання ОСОБА_13 припинити злочинні дії і заподіяли потерпілому ОСОБА_14 спільними умисними діями тілесні ушкодження у вигляді саден, гематом обличчя, параорбітальних гематом обох очей, садна спинки носу у проекції верхньої третини з переходом на середню третину, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Злочинні дії ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 були помічені свідком ОСОБА_15 , яка стала робити їм зауваження з приводу вчинення відносно ОСОБА_13 кримінального правопорушення, після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , з корисливих спонукань, відкрито викравши чуже майно - мобільний телефон марки «Samsung» модель GT-S5830, яке належить ОСОБА_13 , втекли з місця скоєння кримінального правопорушення і викраденим майном розпорядились на свій розсуд.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і ОСОБА_7 умисно, відкрито, з застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, а ОСОБА_7 повторно, викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_13 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung» модель GT-S5830, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи становить - 333,33 грн.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.4 ст. 186 КК, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожного окремо, кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_12 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповноту судового слідства.

Вказує, що неповнота судового розгляду полягає у тому, що прокурор обмежився лише оголошенням назв документів які він долучав до матеріалів справи у суді.

Зазначає, що жодний допитаний судом свідок не підтвердив, що саме ОСОБА_9 наносив удари потерпілому; посилання суду на протоколи огляду предметів від 28.11.2023 як доказ, також не підтверджує нанесення ОСОБА_9 ударів потерпілому.

Обвинувачений ОСОБА_9 не заперечував під час досудового слідства та у суді, що він в той день знаходився з іншими обвинуваченими, але участь у скоєному злочині не приймав, лише намагався припинити неправомірні дії по відношенню до потерпілого з боку обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вважає, що прокурором не було надано достатніх належних, допустимих та переконливих доказів, а тому в діях ОСОБА_9 не доведено складу злочину саме за ч.4 ст. 186 КК.

Враховуючи викладене захисник просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

До початку апеляційного розгляду прокурор Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_16 від раніше поданої нею апеляційної скарги в порядку ст.403 КПК відмовилася та ця відмова прийнята апеляційним судом.

В судове засідання апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_13 не з`явився, подав до суду апеляційної інстанції заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, що, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши:

- обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_12 на підтримку доводів поданої ними апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні, просили скасувати вирок та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції;

- обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 та просили скасувати вирок і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції;

- прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, просила залишити її без задоволення, а вирок суду без змін;

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених п.10 ч.1 ст.7 та ст.17 КПК, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_17 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації їх дій за ч. 4 ст. 186 КК - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Відповідно до положень статті 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно статей 85 та 86 КПК належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.ч.1,4 ст.95 КПК показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 та п.3 ч.2 ст.99 КПК, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.

Аналізуючи доводи захисника щодо недоведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.4 ст.186 КК, колегія суддів не може погодитись із таким твердженням виходячи з наступного.

Так, під час розгляду справи судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав, вказавши, що 27.11.2023 в м. Тернівка по вул. Маяковського приблизно в обідній час він, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виділи у дворі на лавочці, біля них проходив потерпілий. Між ОСОБА_7 та потерпілим виник конфлікт, ОСОБА_7 наздогнав потерпілого та наніс йому декілька ударів. Він з ОСОБА_18 підбігли та відтягнули ОСОБА_7 від потерпілого. Телефон у потерпілого він не забирав.

Не зважаючи на не визнання своєї вини ОСОБА_9 у відкритому заволодінні майном потерпілого ОСОБА_13 , поєднаного з насильством, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, матеріалами справи підтверджено, що судове слідство по ній проведено з дотриманням процесуальних норм, а висновки суду про винність ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

В обґрунтування свого висновку про винність ОСОБА_9 суд насамперед послався на покази потерпілого ОСОБА_13 , які той давав як під час судового розгляду так і під час досудового слідства, при проведенні слідчого експерименту при відтворенні обстановки і обставин події після роз`яснення прав в присутності понятих.

Як свідчить проведений судом аналіз, ці покази ОСОБА_13 відзначались послідовністю і узгодженістю між собою і містили дані щодо часу, мотиву, способу застосування до нього насильства, наслідків таких дій та інших фактичних обставин злочину, які складають елементи кримінально-караного діяння і які визнані доведеними судом і викладені в мотивувальній частині вироку.

Суть пояснень потерпілого ОСОБА_13 зводилась до того, що в день події 27.11.2023 о 13 годині він йшов по вул. Маяковського м. Тернівці і зустрів трьох незнайомих чоловіків. До нього підійшов ОСОБА_7 та став кричати стій, зачекай. Поруч з ОСОБА_7 були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Зрозумівши, що обвинувачені перебувають у стані алкогольного сп`яніння, він почав бігти, але послизнувся та впав. ОСОБА_7 підбіг до нього та почав бити руками і ногами у різні частини тіла, він намагався встати, але ОСОБА_8 та ОСОБА_9 збили його з ніг та почали також бити ногами по голові та тулубу. ОСОБА_7 намагався забрати у нього телефон і всі разом вимагали віддати все майно, що в нього є. ОСОБА_7 вихопив у нього телефон Самсунг, а іншим сказав, щоб перевірили кишені. Дома з телефону дружини він викликав поліцію. З працівниками поліції поїхали до ломбардів, де побачили ОСОБА_8 .

Аналогічні послідовні пояснення потерпілий надав і під час проведення за його участю слідчого експерименту від 06.01.2024, де останній за адресою: АДРЕСА_6 показав і розказав, що 27.11.2023 близько 13 години він повертався з магазину, проходячи по дорозі навпроти будинків № 17 по вул. Маяковського та будинку 6а по бульвару Шахтарської Слави, праворуч зі сторони буд. № 15 по вул. Маяковського в його бік рухалися троє невідомі хлопці. Один був одягнений в темну куртку, темні штани, кросівки; другий чоловік був одягнений в темну куртку, темні штани, кросівки; третій був одягнений у темну куртку, світлі штани, кросівки. Хлопці почали кричати в бік потерпілого «стій, зупинись». Відчувши небезпеку для себе від поведінки даних осіб потерпілий побіг по дорозі в бік будинку № 17 по вул. Маяковського, хлопці побігли за ним. Послизнувшись потерпілий впав на землю (на живіт). Після чого ОСОБА_7 сів на спину потерпілому та наніс кулаками в область обличчя 4-5 ударів. Потерпілий почав робити рухи, щоб скинути ОСОБА_7 зі спини. Інші хлопці стояли поруч, після чого два інших хлопця підійшли до потерпілого з обох боків та почали наносити тілесні ушкодження, потерпілий в цей час знаходився на животі. Хлопці наносили удари ногами в область обличчя, голови та тулуба (приблизно нанесли 12 ударів), ОСОБА_7 в цей час кричав, щоб хлопці пронишпорили у потерпілого по штанам, але вони продовжували наносити тілесні ушкодження. ОСОБА_7 наносив удари потерпілому по обличчю (потерпілий в цей час знаходився в положенні на спині) в кількості 10 ударів і почав вимагати у потерпілого мобільний телефон та грошові кошти та продовжував в цей час наносити тілесні ушкодження. Потерпілий дістав мобільний телефон, який ОСОБА_7 вихватив у нього з рук, а потерпілий почав кликати на допомогу. В цей час зі сторони будинку № 17 по вул. Маяковського невідома жінка почала кричати, щоб чоловіки перестали бити. Почувши її, чоловіки розвернулися та пішли (т.1 а.п. 146-148).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.11.2023, потерпілий ОСОБА_13 заявив, що впізнає ОСОБА_7 на фотознімку № 1, як чоловіка, який 27.11.2023 напав на нього з іншими двома чоловіками та забрали у нього мобільний телефон та курячі крильця. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками особою під № 1 є ОСОБА_7 (т.1 а.п. 178-182).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.11.2023 потерпілий ОСОБА_13 упізнав ОСОБА_9 на фотознімку № 3, як чоловіка, який 27.11.2023 напав на нього з іншими двома чоловіками та забрали у нього мобільний телефон та курячі крильця. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками особою під № 3 є ОСОБА_9 (т.1 а.п. 183-187).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.11.2023, потерпілий впізнав ОСОБА_8 на фотознімку № 2, як чоловіка, який 27.11.2023 напав на нього з іншими двома чоловіками та забрали у нього мобільний телефон та курячі крильця. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками особою під № 2 є ОСОБА_8 (т.1 а.п. 188-192).

Судом взято до уваги висновок експерта від 23.02.2024 № 538, відповідно до якого у ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден, гематом обличчя, параорбітальних гематом обох очей, садна спинки носу у проекції верхньої третини з переходом на середню третину утворилися по ударному механізму з прикладанням діючої сили у вищезазначені ділянки від дії тупого твердого предмету (предметів) чи при ударі об такий (такі) та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень та даних наданої медичної документації, можливо вказати що дані тілесні ушкодження могли утворитись в термін та час на котрі вказує слідчий в постанові про призначення судово-медичної експертизи та даних зі слів потерпілого, а саме 27.11.2023. Враховуючи анатомічне розташування виявлених тілесних ушкоджень можливо вказати, що виявлені тілесні ушкодження утворилися не менше як від двох травматичних дій тупого твердого предмету (т.2 а.п. 38-39).

Узгоджені з викривальними показами потерпілого ОСОБА_13 про вчинення щодо нього злочину обвинуваченим ОСОБА_9 дані містяться також у:

- показах свідка ОСОБА_19 , яка пояснила, що її чоловік ОСОБА_13 27.11.2023 прийшов додому увесь побитий, з чисельними тілесними ушкодженнями на обличчі. Розповів, що коли йшов з магазину, його покликали троє чоловіків, він злякався і почав від них тікати, але послизнувся та впав. Після чого ті чоловіки його почали бити руками та ногами по голові і забрали мобільний телефон. Дома з її телефону чоловік зателефонував до поліції;

- показах свідка ОСОБА_15 , яка зазначила, що взимку минулого року в обідній час, вийшла на балкон своєї квартири по АДРЕСА_4 та почула крик чоловіка, який просив про допомогу. Побачила, як троє чоловіків били лежачого чоловіка і викликала працівників поліції. Обличчя чоловіків не бачила, розмов між чоловіками не чула, але бачила, як ці чоловіки обшукували кишені потерпілого. Вона сказала про це своєму чоловікові, після чого з вікна на свій мобільний телефон зняла відео;

- показах свідка ОСОБА_20 , який під час допиту у суді першої інстанції пояснив, що у 2023 році в холодну пору року з вікна своєї квартири бачив, як троє чоловіків били чоловіка, який лежав на землі та кликав на допомогу. Подія відбувалася в дворі будинку АДРЕСА_7 . Його дружина побачила бійку з балкона квартири і сказала про це йому. Обличчя чоловіків не бачив, але запам`ятав, що вони були одягнені у чорні куртки, в одного з чоловіків були сірі штани. Били потерпілого всі троє чоловіків, куди били не бачив. Потім люди почали кричати на них і бійка припинилася;

- показах свідка ОСОБА_21 , який вказав, що 27.11.2023 перебував на чергуванні, о 14 годині 05 хвилин надійшло повідомлення від ОСОБА_13 про те, що невідомі особи нанесли йому тілесні ушкодження та забрали мобільний телефон. Під`їхавши до потерпілого, який все їм розповів, вони запропонували йому проїхати з ними. Під час патрулювання потерпілий помітив і вказав трьох осіб, як таких, що скоїли щодо нього злочин. У потерпілого був синець під правим оком. Мобільний телефон був у ОСОБА_8 , який був одягнутий у світлі штани, вони були брудні та з плямами крові. Потерпілий повідомив, що його били всі троє чоловіків, руками та ногами;

- показах свідка ОСОБА_22 , який зазначив, що в денний час доби 27.11.2023 надійшов виклик, що троє осіб заволоділи майном ОСОБА_13 . На обличчі потерпілого були гематоми і плями крові. Він повідомив, що йшов з магазину, до нього підійшли троє чоловіків, побили та забрали мобільний телефон. Вони з ОСОБА_13 поїхали до ломбардів, біля одного з ломбардів потерпілий впізнав тих чоловіків. Вони зупинилися біля них, ОСОБА_8 тримав в руках мобільний телефон «Самсунг»;

- протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.11.2023, відповідно до якого ОСОБА_13 повідомив, що 27.11.2023 приблизно о 13 годині 15 хвилин невідомі особи біля будинку 17 по вул. Маяковського в м. Тернівка із застосуванням фізичного насильства заволоділи його майном (т.1 а.п.128-129);

- протоколі огляду місця події від 27.11.2023 з фототаблицею до нього, відповідно до якого в присутності понятих проведено огляд ділянки місцевості, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Маяковського навпроти буд. 17. Ділянка має ґрунтове покриття. Будь-яких біологічних слідів при огляді не виявлено. Саме на цій земельній ділянці, зі слів потерпілого ОСОБА_13 , він отримав тілесні ушкодження та в нього відібрали мобільний телефон троє невідомих чоловіків (т.1 а.п.133-136);

- протоколі огляду місця події від 27.11.2023 з фототаблицею до нього, згідно якого у присутності понятих проведено огляд ділянки місцевості, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка, по вул. Курська, 22. На даній ділянці місцевості поблизу будинку знаходиться металевий забір чорного кольору. На металевому паркані виявлено мобільний телефон, чорного кольору. Даний телефон має сенсорний дисплей, зверху дисплея мається напис «Samsung» (т.1 а.п. 137-141);

- протоколі огляду предмета від 27.11.2023 з фототаблицею до нього, відповідно до якого оглянуто мобільний телефон «Samsung» чорного телефону, який 27.11.2023 вилучено по АДРЕСА_8 . Телефон має сенсорний дисплей в верхній частині телефону мається напис «Samsung», в нижній частині знаходиться кнопка чорного кольору. Задня кришка має позначення в нижній частині «Samsung». Від`єднавши пластмасову кришку та батарею виявлено наліпку з маркуванням mobile PHONE model GT-S5830 (SEK), RATED 9,7V -4100mA, SSN: S58306SMh, FCC ID: A3LGTS5830, imei: НОМЕР_1 , SIN: RR2BA68671J. Батарея має маркування model NO CS-SMS 583XL Copocsty: 1350mAH, 4,99wh, PARTNO:EB494358UU. Ввімкнувши даний телефон звився напис GALAXU ACE GTO55830 SAMSUNG (т.1 а.п. 142-145);

- протоколі огляду предмета від 28.11.2023 з фототаблицею, відповідно до якого проведено огляд DVD-R диску з відеозаписом з нагрудного відео-реєстратора Tescar BDC-43-GVCP поліцейських СРПП ВП№1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області наданий відповідно виконаного запиту № 48.1-9331 від 28.11.2023. В ході огляду встановлено, що при відкритті DVD-R диску на персональному ноутбуці марки Acer в службовому кабінеті № 318 на ньому знаходиться два відео файли з наступними назвами 0000000_000000_4238_0131; 0000000_000000_4637_0132. При відтворенні відео файлу з назвою 0000000_000000_42380131 зображено події, що відбуваються поблизу будинку № 22, по вул. Курська в м. Тернівка Дніпропетровської області. В правому нижньому куту мається напис DSJ-0-/11/27. Відео розпочинається о 12:42:37 год, тривалість відео складає 00:03:28 год. На початку відео зображено службовий автомобіль ДЕО ЛАНОС. В передній частині автомобіля на капоті, спиною до відео знаходяться три чоловіки: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на капоті автомобіля, поруч з ОСОБА_8 , знаходиться мобільний телефон чорного кольору. Після чого 12:42:49 год., зображено потерпілого ОСОБА_13 , який знаходиться на задньому сидінні в службовому автомобілі ДЕО ЛАНОС та виходить з нього. Поліцейський СРПП ОСОБА_22 показує телефон потерпілому ОСОБА_13 , після чого останній підтверджує, що телефон належить йому та дані чоловіки забрали в нього цей телефон. 12:45:10 год. ОСОБА_7 промовляє фразу: Макс йде та показує пальцем в бік. Поліцейський ОСОБА_22 повертається в лівий бік. 12:45:14 год, поліцейський ОСОБА_22 повертається та на капоті службового автомобіля вже відсутній мобільний телефон чорного кольору, який знаходився поруч з ОСОБА_9 . ОСОБА_7 в цей час поправляє свій одяг та нишпорить по кишеням. 12:46:05 год. відеозапис завершується. При відтворенні відеозапису з назвою 0000000_000000_4637_0132 зображено події, що відбуваються поблизу будинку № 22, по вул. Курська в м. Тернівка Дніпропетровської області. В правому нижньому куту мається напис DSJ-0000-/11/27. Відео розпочинається о 12:46:37, тривалість відео складає 00:00:21 год. На відео зображено службовий автомобіль ДЕО ЛАНОС, поблизу якого знаходиться потерпілий ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Поліцейський СРПП ОСОБА_21 спілкується з ОСОБА_7 . Відео завершується о 12:46:58 год. Під час огляду виявлено та вилучено DVD-R диск з відеозаписом (т.1 а.п. 149-155);

- протоколі огляду предмета від 28.11.2023 з фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто DVD-R диск з відеозаписом з нагрудного відео-реєстратора, що перебував на форменому одязі старшого слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_23 . В ході огляду встановлено, що при відкритті DVD-R диску на персональному ноутбуці марки Acer в службовому кабінеті №318 на ньому знаходиться один файл з наступною назвою IMG_1953. При відтворенні відеофайлу зображено події, що відбуваються поблизу будинку № 22 по вул. Курська в м. Тернівка Дніпропетровської області. В правому нижньому куту мається напис DSJ-000 2023/11/27. Відео розпочинається о 13:55:43 год, тривалість його складає 00:06:12 год. На початку відеозапису зображено події поблизу будинку № 22 по вул. Курська в м. Тернівка. 13:56:20 год. потерпілий ОСОБА_13 представляється та розповідає обставини подій, які відбулись з ним 27.11.2023 поблизу будинку № 17 то вул. Маяковського в м. Тернівка Дніпропетровської області. Поблизу металевого паркану знаходяться ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з якими ведуть розмову працівники поліції. 14:00:34 год. ОСОБА_7 вклоняється та дістає з-під штанів правої нижньої кінцівки предмет, який за зовнішніми ознаками схожий на мобільний телефон чорного кольору Самсунг та кладе його на металевий паркан, відеозапис завершується о 14:01:56 год. Під час огляду виявлено та вилучено DVD-R диск з відеозаписом (т.1 а.п.158-162);

- протоколі огляду предмета від 28.11.2023 з фототаблицею, відповідно до якого проведено огляд коробки з-під мобільного телефону марки «Samsung galaxy Ace GT-S5830» IMEI GT- НОМЕР_2 , товарний чек від 27.01.2012, гарантійний талон на мобільний телефон марки «Samsung galaxy Ace GT-S5830». Виявлено та вилучено коробку з мобільного телефону марки «Samsung galaxy Ace GT-S5830» IMEI GT- НОМЕР_2 , товарний чек від 27.01.2012, гарантійний талон на мобільний телефон марки «Samsung galaxy Ace GT-S5830» (т.1 а.п. 172-175);

- протоколі огляду предмета від 27.11.2023 з фототаблицею до нього, згідно якого оглянуто відеозапис з мобільного телефону ОСОБА_15 , який остання зафіксувала 27.11.2023. На відео зображена подія, яка відбувалася за адресою: АДРЕСА_5 . На відео чоловік знаходиться на земельній ділянці в лежачому положенні, поруч з ним знаходяться три особи, чоловічої статі, які ногами наносять удари по голові та тулубу (т.1 а.п. 197-202);

- у висновку судово-психіатричного експерта № 782 від 25.12.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_9 в період інкримінованого йому діяння виявляв і виявляє психічний розлад у формі легкої розумової відсталості з порушенням поведінки. Іспитований у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.п.31-34);

- висновку експерта № СЕ19/104-23/44898-ТВ від 11.12.2023, яким встановлено ринкову вартість мобільного телефону «Samsung GT-S5830», чорного кольору, Imei: НОМЕР_1 333, 33 грн (т.2 а.п. 43-46);

- висновку експерта № 2365/3229-БД від 02.01.2024, згідно якого при дослідженні зразка крові потерпілого ОСОБА_13 встановлена група 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т.2 а.п. 56-57);

- висновку експерта № 2364/3228-БД від 02.01.2024, відповідно якого при дослідженні зразка крові ОСОБА_8 встановлена група В з ізогемаглютинінами анти-А за ізосерологічною системою АВ0 (т.2 а.п. 61-62);

- висновку експерта № 2367/3233-БД від 06.01.2024, згідно з яким в трьох слідах на штанах ОСОБА_8 (об`єкти № 3,6,8) встановлена наявність крові з вмістом гемоглобіну людини. В інших слідах на штанах (об`єкти №№1,2,4,5,7,9-15) наявність крові не встановлено. При серологічному дослідженні в двох слідах на штанах ОСОБА_8 (об`єкти №№3,6) антигени А і В не виявлені, а виявлені ізогемаглютиніни анти -А і анти-В, що вказує на походження крові у зазначених об`єктах від особи (осіб) групи крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. В одному сліді на штанах (об`єкт №8) антигени А і В та ізогемаглютиніни анти -А і анти-В не виявлені, що не дозволяє вирішити питання групової приналежності крові в даному об`єкті. Враховуючи результати серологічного дослідженні двох слідів крові на штанах (об`єкти №№3,6) і групову характеристику крові потерпілого ОСОБА_13 , не виключена можливість походження крові у зазначених об`єктах від нього (т.2 а.с.65-69);

- інших доказах, зокрема речових, в їх сукупності.

Наведеними у вироку даними спростовані твердження сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_9 не заволодівав майном потерпілого ОСОБА_13 , не завдавав йому ударів та про відсутність в справі доказів вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, відсутність показів свідків щодо цього та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

З вироку видно, що судом першої інстанції у повній мірі було перевірено та надано відповідної оцінки такій версії подій, однак вона не знайшла свого підтвердження ні в ході судового розгляду у суді першої інстанції, і під час апеляційного перегляду справи.

Проаналізувавши зібрані у справі докази у їх сукупності та належним чином їх оцінивши, суд обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_9 винним у вчиненні ним зазначеного у вироку злочину, за який його засуджено, а дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК.

Доводи сторони захисту, що прокурор обмежився лише оголошенням назв документів, які він долучав до матеріалів справи, що на думку адвоката свідчить про неповноту судового розгляду, не заслуговують на увагу.

Так, за змістом ст.22 КПК, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 358 КПК визначено порядок дослідження документів під час судового розгляду. Зокрема у ч. 1 цієї статті зазначено, що протоколи слідчих (розшукових) дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, якщо в них викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, повинні бути оголошені в судовому засіданні за ініціативою суду або за клопотанням учасників судового провадження та пред`явлені для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності також іншим учасникам кримінального провадження.

Згідно вимог ст. 410 КПК, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо:

1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення;

2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Як убачається з журналу судового засідання від 01.07.2024 та технічного запису (т.2 а.п.20-71), коли судом досліджувались документи в судовому засіданні, головуючим було запропоновано сторонам оголосити документи, які вони вважають за необхідне дослідити, після чого прокурором було оголошено докази сторони обвинувачення відповідно до переліку, які були долучені до провадження.

При цьому сторона захисту, зокрема і захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_12 , не заперечували проти встановленого порядку дослідження письмових доказів, жодних питань до учасників провадження чи клопотань про визнання того чи іншого доказу недопустимим не заявлялись, будь-які зауваження були відсутні.

Крім того, при з`ясуванні судом думки учасників провадження щодо долучення оголошених прокурором письмових доказів до матеріалів кримінального провадження, захисник ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_9 не заперечували проти їх приєднання та будь-яких зауважень не зазначили.

За таких обставин колегія суддів не вбачає порушень судом принципу безпосередності дослідження доказів. Крім цього, зазначені документи були попередньо відкриті стороні захисту, тобто їх зміст був стороні захисту відомий. Таким чином неповноти судового розгляду апеляційний суд не вбачає.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

З огляду на вищезазначене, судом першої інстанції з достатньою повнотою перевірено всі доводи обвинуваченого та його захисника в судовому засіданні, зроблено аналіз доказів. У своїх висновках суд навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відхилив інші та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК, за який його було засуджено, з чим погоджується й колегія суддів і зазначені доводи, викладені захисником в апеляційній скарзі - були предметом дослідження та перевірки під час судового розгляду.

При цьому, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення отримано в порядку, визначеному КПК, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК є доказами у кримінальному провадженні.

Вищенаведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

В зв`язку з цим, апеляційні доводи сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_9 та про відсутність доказів його вини - є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

При цьому визначених ст.415 КПК підстав для скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, на чому наполягає сторона захисту, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК та роз`яснюючих положень п.п.1,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи із принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

У постанові від 06 лютого 2020 року (справа № 756/6268/18, провадження №51-1763 км 19) ККС ВС зазначив, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й в межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Зміст оскаржуваного вироку свідчить про те, що суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК відносяться до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має непогашену судимість, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставиною, що згідно вимог ст. 66 КК пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом визнано добровільне відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно вимог ст.67 КК, визнано вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який в силу ст. 89 КК вважається особою раніше не судимою, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 визнано добровільне відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди; обставиною, що його обтяжує вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_24 суд першої інстанції взяв до уваги тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який відповідно до вимог ст. 89 КК раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_24 , згідно ст. 66 КК, визнано добровільне відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди; обставиною, що його обтяжує, відповідно до вимог ст. 67 КК вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, враховуючи обставини вчинення та ступінь тяжкості скоєного обвинуваченими кримінального правопорушення, відомості про особи обвинувачених, обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання, суд першої інстанції дійшов правильних обґрунтованих висновків, що для виправлення винних та попередження нових кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.186 КК, кожному окремо, на строк 7 років позбавлення волі.

На переконання апеляційного суду призначене кожному з обвинувачених покарання - є законним, справедливим та буде відповідати тяжкості правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_12 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для його скасування або зміни відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, та 418, 419 КПК, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційнускаргу захисника ОСОБА_12 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , - залишити без задоволення, а вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які перебувають під вартою, - у той же строк з моменту вручення їм копії судового рішення.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4