Справа № 383/286/25
Номер провадження 1-кс/383/44/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року слідчий суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника відділення поліції - начальника СВ відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області клопотання тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника відділення поліції - начальника СВ відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000026 від 25.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Тимчасово виконуючий обов`язки заступник начальника відділення поліції - начальник СВ відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон марки «Motorola» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-карткою НОМЕР_3 , який вилучений та належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , із забороною розпорядження та користування вказаним майном.

Необхідність накладення арешту ініціатор клопотання пов`язує із розслідуванням кримінального провадження №0000026 від 25.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301 КК України, розпочатого за фактом того, що 25.02.2025 на меседжер «вайбер» мобільного телефону ОСОБА_6 до якого «прив`язний» її номер НОМЕР_4 об 11:11 годині з номеру мобільного телефону НОМЕР_5 надійшло чотири фотографії з файлами порнографічного характеру.

З метою забезпечення належного збереження слідів вчиненого кримінального правопорушення, виникла необхідність в накладенні арешту на вищевказане майно, вилучене в ході проведення огляду місця події, яке належить ОСОБА_5 , оскільки воно могло зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, а тому зафіксувати їх та в подальшому використати в якості доказів у кримінальному провадженні можливо лише шляхом їх зберігання та використання органом досудового розслідування за місцем його розташування. Збереження можливості розпорядження та користування майном позбавить сенсу застосування арешту майна, а тому вважає за необхідне заборонити здійснення таких повноважень відносно вказаного вище вилученого предмету на період проведення досудового розслідування.

В судовому засіданні тимчасово виконуючий обов`язки заступника начальника відділення поліції - начальника СВ відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити зокрема для можливості проведення відповідних експертиз щодо вказаного телефону.

Володілець майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, від якого подана заява про розгляд клопотання про арешт мобільного телефону без його участі.

Оскільки участь ОСОБА_5 не є обов`язковою, слідчий суддя вважає за можливо провести розгляд клопотання за його відсутності.

Вивчивши клопотання, його доводи та підстави для накладання арешту, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, надані із клопотанням, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання виходячи з наступного.

Встановлено, що в провадженні відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000026 від 25.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301 КК України, розпочатого за фактом того, що 25.02.2025 року на меседжер «вайбер» мобільного телефону ОСОБА_6 до якого «прив`язний» її номер НОМЕР_4 об 11:11 годині з номеру мобільного телефону НОМЕР_5 надійшло чотири фотографії з файлами порнографічного характеру, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.4), рапортом поліцейського про прийняття заяви по лінії 102 (а.с.5); протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с.6-7).

З копії письмових пояснень ОСОБА_5 від 05.02.2025 року вбачається, що 25.02.2025 року перебував за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , вживав алкогольні напої та в мережі інтернет переглядав рамки та картинки порнографічного характеру, які завантажував на свій мобільний телефон та далі пересилав своїм знайомим у месенджер «Viber». Цього ж дня у вечірній час до нього приїхали працівники поліції, яким пояснив, що дійсно пересилав матеріали порнографічного характеру, однак не знав, що за це передбачена кримінальна відповідальність (а.с.14-15).

25.02.2025 року в ході проведення огляду місця події в приміщенні слідчого відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, розташованого за адресою: вул. Вознесенська, 50, м. Бобринець Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_5 добровільно видав мобільний телефон «Motorola» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-карткою НОМЕР_3 , яким він користується, який з місця огляду вилучено та постановою тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника відділення поліції - начальника СВ відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 від 25.02.2025 року визнано речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню (а.с.8-10, 17).

Згідно ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 статті 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом ; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч.2 ст.168 КПК України).

Отже, заявлене до арешту майно має статус тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статі 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами визнаються матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя згідно ч.2 ст.173 КПК України повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст.170 КПК України).

У відповідності до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом з тим у разі не накладення арешту на тимчасово вилучене майно з відповідною забороною його розпорядження та користування воно підлягає поверненню особі, у якої його було вилучено, яка може його відчужити, пошкодити та/або приховати надане йому майно (у разі його повернення у випадку не накладення арешту майна), з метою перешкоджанню проведенню досудового розслідування, слідчих дій із вказаними речами, спрямованих на повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження, а також встановлення вини осіб. Таким чином речові докази буде втрачено, що перешкодить подальшому досудовому розслідуванню. Відтак є нагальна потреба у забезпеченні належного зберігання речових доказів у кримінальному провадженні, тобто безперешкодного доступу сторін і учасників кримінального провадження до зазначеного майна.

При розгляді поданого клопотання, з наданих матеріалів встановлено, що дії ініціатора клопотання відповідають вимогам закону. Останній довів існування ризиків втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження майна, що призведе до втрати значення речового доказу, як такого. За таких умов, добровільно видане ОСОБА_5 майно відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Також для проведення ефективного досудового розслідування є потреба у збереженні цього майна у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення. Зважаючи на перераховані обставини, підлягає задоволенню і вимога про необхідність застосування заборони розпорядження та користування арештованим майном.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба в тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони розпорядження та користування заявленим до арешту майном, з метою запобігання попередження його втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначиться на інтересах власника і третіх осіб.

Отже, згідно наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, існують достатні підстави вважати, що вищевказане майно, на яке ініціатор клопотання просить накласти арешт, відповідає вимогам ст.98 КПК України як речовий доказ, оскільки зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому, з метою забезпечення збереження речового доказу клопотання підлягає задоволенню та на вказану річ необхідно накласти арешт із забороною розпорядження та користування вказаним майном.

З огляду на перераховані обставини, керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на добровільно видане ОСОБА_5 і вилучене згідно протоколу огляду місці події від 25.02.2025 року, проведеного в приміщенні слідчого відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, розташованого за адресою: вул. Вознесенська, 50, м. Бобринець Кропивницького району Кіровоградської області, майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000026 від 25.02.2025 року, з метою забезпечення його збереження, а саме мобільний телефон марки «Motorola» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-карткою НОМЕР_3 , володільцем якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , із забороною розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Апеляційне оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1