Справа № 712/3322/25
Провадження № 1-кс/712/1356/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,за участі прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні,№ 0000992 від 17.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні,№ 0000992 від 17.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.246 КК України вказуючи, що до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 17.03.2025 року працівники поліції поблизу вул. Онопрієнка в м. Черкаси, зупинили автомобіль «МАN» н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , який перевозив деревину близько 30 кубічних метрів, без документів про їх походження, що може свідчити про незаконну порубку лісу.

В ході проведення огляду місця події 17.03.2025 року виявлено, що на узбіччі автодороги по вул. Онопрієнка в м. Черкаси знаходиться транспортний засіб марки «MAN» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , до якого приєднано напівпричіп тентований білого кольору, який має державний номерний знак НОМЕР_2 . В ході огляду водій транспортного засобу ОСОБА_5 пояснив, що в напівпричіпі знаходиться деревина, але показати її відмовився.

В ході огляду транспортний засіб марки «MAN» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , білий напівпричіп марки « KOEGEL» номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , деревину, яка знаходиться в білому напівпричіпі марки «KOEGEL», було вилучено та в подальшому 17.03.2025 року визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження.

Водій транспортного засобу від надання будь-яких показів відмовився.

З метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження такого майна, виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

Просить накласти арешт шляхом заборони розпорядження та користування на вилучені в ході проведення огляду місця події 17.03.2025 речі, а саме: засіб марки марки «MAN» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , білий напівпричіп марки « KOEGEL» номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , деревину, яка знаходиться в білому напівпричіпі марки «KOEGEL», було вилучено та в подальшому 17.03.2025 року визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що огляд транспортного засобу та напівпричіпа проведені з порушенням вимог кримінально-процесуального кодексу України, без дозволу суду. Деревина не вилучалася, а тому вона не може бути предметом розгляду в даній справі, так як не підпадає під ознаки тимчасово вилученого майна. Власником деревини є ОСОБА_7 , яка придбала вказану деревину у ТОВ «Компанія Еверест-2022». Вказана деревина перевозилася на підставі укладеного з ТОВ «ВІТАЛ ТРАНС» договору заявки № 2 водієм ОСОБА_5 , який є найманим працівником товариства. Походження дров є законним, а тому деревина є такою, що безпідставно утримується працівниками поліції. Водієм була надана ТТН № 05-17/03 від 17.03.2025 року на вантаж, який він перевозив. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами кримінально-процесуального законодавства.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з вимогами ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Виходячи з положень ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що Черкаським РУП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000992 від 17.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Як зазначено в клопотанні, 17.03.2025 року працівники поліції поблизу вул. Онопрієнка в м. Черкаси, зупинили автомобіль «МАN» н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , який перевозив деревину близько 30 кубічних метрів, без документів про їх походження, що може свідчити про незаконну порубку лісу.

В ході проведення огляду місця події 17.03.2025 року виявлено, що на узбіччі автодороги по вул. Онопрієнка в м. Черкаси знаходиться транспортний засіб марки «MAN» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , до якого приєднано напівпричіп тентований білого кольору, який має державний номерний знак НОМЕР_2 . В ході огляду водій транспортного засобу ОСОБА_5 пояснив, що в напівпричіпі знаходиться деревина, але показати її відмовився.

В силу п. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно до п.2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, SeriesА N 296-А, п. 42, та «Кушоглу протии Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Прокурор в клопотанні про накладення арешту на майно просить накласти арешт на транспортний засіб марки «MAN» з державним номерним знаком НОМЕР_1 та білий напівпричіп марки « KOEGEL» номерний знак НОМЕР_2 .

Як вбачається із наданих матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , транспортний засіб марки «MAN» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , та білий напівпричіп марки «KOEGEL», номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 .

Відповідно до товаро-транспортної накладної № 05-17/03 від 17.03.2025 року, автомобіль марки «MAN» з державним номерним знаком НОМЕР_1 та білий напівпричіп марки « KOEGEL» номерний знак НОМЕР_2 здійснював перевезення деревини по замовленню ФОП ОСОБА_7 . Автомобільний перевізник ТОВ «ВІТАЛ-ТРАНС 0220, водій ОСОБА_5 .

Згідно договору про надання послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом між ТОВ «ВІТАЛ-ТРАНС 0220 та ОСОБА_7 укладено договір № 0201/2025 від 02.01.2025 року стосовно перевезення вантажу транспортним засобом.

Згідно з наказом № 1- від 04.02.2020 року ТОВ «ВІТАЛ ТРАНС» ОСОБА_5 прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів.

У відповідності до ч. 10 ст.170КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно є знаряддям чи предметом кримінального правопорушення.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Слідчим суддею встановлено, що водій ОСОБА_5 на відповідній правовій підставі здійснював перевезення вантажу, а тому підстав для накладення арешту на транспортний засіб автомобіль марки «MAN» з державним номерним знаком НОМЕР_1 та білий напівпричіп марки « KOEGEL» номерний знак НОМЕР_2 , слідчий суддя не вбачає.

Що стосується деревини, яка знаходиться в напівпричіпі та накладення на неї арешту, слідчий суддя зазначає.

Відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україна, затверджених Наказом Міністерства транспорту України, облік реалізації деревини здійснюється за допомогою створення товаро-транспортної накладної-ліс.

Як зазначає прокурор в клопотанні та підтверджено дослідженими в суді доказами, при зупиненні автомобіля з напівпричіпом, водієм не було надано всіх належних документів щодо деревини.

Вирішуючи питання щодо накладення арешту на деревину, яка знаходилася у вищевказаному напівричепі автомобіля, суддя вважає за необхідне в цій частині накласти арешт із забороною їх відчуження, розпорядження та користування ними, оскільки вони можуть бути предметом кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, а тому його власник або законний володілець в подальшому, в передбаченому КПК України випадках, має право звертатись із клопотанням про скасування даного арешту.

На переконання суду, наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучене майно, щодо якого ініційоване клопотання, має суттєве значення для кримінального провадження. Воно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також, слідчий суддя враховує, що арешт вказаного майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, а тому їх власник в подальшому, в передбачених КПК України випадках, має право звертатись із клопотанням про скасування даного арешту.

Керуючись ст. ст. 98, 100,131, 132, 170, 171 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на: деревину, яка знаходиться в білому напівпричепі тентований марки « KOEGEL» номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 .

В іншій частині клопотання прокурору відмовити.

Виконання даної ухвали покласти на слідчих, що перебувають в складі слідчої групи з розслідування даного кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 25.03.2025

Слідчий суддя: ОСОБА_1