Справа №523/686/25
Провадження №1-кп/523/968/25
УХВАЛА

про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

(повний текст)

13 березня 2025 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого(підсудного) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання вказаного прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в межах розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000289 від 09.07.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, військовозобов`язаного,із середньою освітою, неодруженого і непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не має судимості в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.194 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Суворовського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.194 КК України.

11.03.2025 року захисник підсудного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду із письмовим повідомленням про неможливість прибуття 13.03.2025 року в судове засідання у зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях поза межами Пересипського району м. Одеси, у зв`язку з чим вказаному обвинуваченому призначено захисника з Південного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги ОСОБА_4 , для проведення процесуальної дії з вирішення питання в порядку ч.3 ст.315 КПК України.

10.03.2025 року прокурором ОСОБА_3 подано до суду письмове клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , мотивуючи його тим, що строк застосування запобіжного заходу спливає; у разі непродовження такого строку, перебуваючи на свободі, вказаний обвинувачений може: перешкоджати виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків; переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в силу тяжкості вчиненого правопорушення та часткової неконтрольованості державних кордонів України у зв`язку з бойовими діями; вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі й проти основ національної безпеки, здійснювати деструктивну та підривну діяльність проти України на користь рф, або продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, зокрема надавати невстановленим особам інформацію з приводу перешкоджання законній діяльності ЗСУ в особливий період; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення, так як здійснюючи свою злочинну діяльність, обвинувачений обмінювався різною інформацією та використовував мобільні пристрої, комп`ютерну техніку та перебуваючи на волі, може видалити дані, які також зберігаються в мережі Інтернет, наприклад в месенджерах на пристроях, чим може спотворити зміст арештованих речових доказів; перешкоджати судовому розгляду іншим чином; обрання будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з фактичною ізоляцією обвинуваченого від суспільства, становитиме безпосередню загрозу безпеці інших людей та суспільства, оскільки відповідно до зібраних матеріалів кримінального провадження, є підстави вважати, що вказаний обвинувачений демонструє зневажливе відношення до встановленого суспільного порядку у державі; що в сукупності свідчить про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України (зокрема, переховування від суду, знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення іншого кримінального правопорушення) на сьогоднішній час продовжують існувати та не зменшились.

Заслухавши прокурора ОСОБА_3 на підтримку внесеного ним клопотання, з`ясувавши думку захисника ОСОБА_4 та підсудного ОСОБА_5 , які питання щодо клопотання прокурора поклали на розсуд суду, дослідивши означене клопотання прокурора та матеріали судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

Як слідує з матеріалів провадження, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.01.2025 року відносно підсудного ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 16.03.2025 року, включно.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст.177 означеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст.178 вказаного Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Пунктом 4 ч.2 ст.183 зазначеного Кодексу регламентовано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На підставі ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 висунуте обвинувачення у скоєнні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.194 КК України, за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період; умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Як вбачається з обвинувального акта та матеріалів судового провадження, не зважаючи на те, що підсудний ОСОБА_5 не має судимості в силу ст.89 КК України; забезпечений місцем реєстрації та проживання на території м. Одеса; неодружений та офіційно непрацевлаштований; утриманців не має; зі слів в органах зайнятості на обліку не перебуває та протягом достатньо тривалого часу перебував на заробітках за межами України; є військовозобов`язаним; на обліку в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я ООР» не перебуває; хронічними та психічними захворюваннями не страждає; останній згідно довідки з УІАП ГУНП в Одеській області; раніше притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності; обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, що мали місце в умовах воєнного стану в державі і збройної агресії рф проти України; а також в теперішній час притягається до кримінальної відповідальності по іншим кримінальним провадженням (4), що розглядаються Приморським та Малиновським районними судами м. Одеси, а також Біляївським районним судом Одеської області.

Сукупність викладених обставин свідчить про недостатню міцність соціальних зв`язків підсудного ОСОБА_5 , його схильність до кримінально-протиправної поведінки, відсутність критичного ставлення до своїх вчинків, зокрема під час воєнного стану в Державі та збройної агресії рф проти України.

Наведені обставини у контексті загрози призначення покарання в разі доведеності провини підсудного ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні у виді позбавлення волі строком до десяти років, підтверджують актуальність передбачених ст.177 КПК України і зазначених у клопотанні прокурора ризиків, а також об`єктивно доводять існування ризиків можливого переховування підсудного від суду, знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, внаслідок чого, станом на теперішній час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належне виконання підсудним процесуальних обов`язків в умовах воєнного стану, та запобігти означеним ризикам.

Між тим, викладені у розглядуваному клопотанні доводи прокурора ОСОБА_3 щодо незастосування до підсудного ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави судом до уваги не приймається, оскільки такі доводи суперечать положенням ч.3 ст. 183 КПК України, згідно яких суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цих Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

До того ж, згідно положень ч.4 ст.183 КПК України, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо вчиненого під час дії воєнного стану кримінального правопорушення, передбаченого, зокрема, ст.ст.109-114-2, є правом суду, а не його обов`язком.

Зазначена позиція суду цілком узгоджується з рішенням ЄСПЛ у справі «Доронін проти України» від 19 лютого 2009 року (п.63), за якою відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції, при обранні чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, навіть у більш тяжких справах та при спробі обвинуваченого зникнути із одночасним супротивом працівникам правоохоронного органу при затриманні, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення, не уявляє собою «відповідної і достатньої» підстави.

Відповідно до абзацу 5 ч.5 ст.182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Зважаючи на наведені приписи закону в контексті обставин і характеру інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.194 КК України, їх наслідків та розміру заподіяних ним матеріальних збитків ГО «Луцька міська організація Спілки воїнів АТО Волині», особи вказаного обвинуваченого та способу його життя, через призму дії воєнного стану в Державі та збройної агресії рф проти України, суд вважає такі обставини виключними, у зв`язку з чим необхідним визначити розмір альтернативного запобіжного заходу обвинуваченому в порядку абз.5 ч.5 ст.182 КПК України.

Отже, приймаючи до уваги викладене та виходячи із визначених в обвинувальному акті обставин інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, їх характеру, суспільної небезпечності і наслідків кримінально-протиправних діянь, а також зважаючи на характеризуючі особу обвинуваченого дані, суд доходить висновку про те, що на даному етапі провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів до зазначеного обвинуваченого не зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків в умовах воєнного стану та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а відтак клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Виходячи з того, що за ухвалою суду від 16.01.2025 року, підсудному ОСОБА_5 в якості альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу, визначено розмір застави у відповідному розмірі, встановленому абз.5 ч.5 ст.182 КПК України, а тому, в разі внесення вказаним підсудним або заставодавцем наведеного в означеній ухвалі суду розміру застави, підсудний має бути звільненим з-під варти з покладенням на нього відповідних обов`язків за ч.7 ст.42, ч.5 ст.194 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.26, 171, 176-178, 182-183, 194, 331, 369-372, ч.2 ст.376, Главою 18 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Продовжити застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.194 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 11.05.2025 року, включно.

У разі внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою суду від 16.01.2025 року, покласти на підсудного ОСОБА_5 наступні обов`язки: повідомити суд про своє місце проживання та прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі регіону за місцем проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з громадянами рф та свідками у цьому кримінальному провадженні.

Додатково роз`яснити підсудному ОСОБА_5 , що згідно зі ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, а застава може бути внесена як самим підсудним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), після чого підсудний звільняється з-під варти.

В силу ч.ч.8, 10 ст.182 КПК України, також роз`яснити підсудному ОСОБА_5 , що у випадку звільнення з-під варти під заставу та якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а у разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підсудного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ст.194 цього Кодексу.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виконання покладених обов`язків у разі внесення застави, закінчується 11.05.2025 року.

Копії ухвали вручити підсудному ОСОБА_5 під розписку та направити начальникові ДУ «Одеський слідчий ізолятор», а також надати для відома іншим заінтересованим особам.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, передбаченому ч.2 ст.392 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1