Справа № 932/5751/24
Провадження № 1-кс/932/1875/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0002310 від 07.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0002310 від 07.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в якому слідчий просить накласти арешт на транспортний засіб з позбавленням права на розпорядження та відчуження: автомобіль «lexus», р.н. НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_5 , у фактичному користуванні перебуває у ОСОБА_6 , який передано на відповідальне зберігання користувачу.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що в СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0002310 від 07.07.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.07.2024 року о 19 год. 00 хв. водій ОСОБА_7 , 1997 р.н., керуючи автомобілем «toyota», р/н НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Березинській в напрямку вул. Калинової, на перехресті вул. Березинської та Д. Шосе, здійснив зіткнення з автомобілем «lexus», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 , 1992 р.н., який рухаючись у зустрічному напрямку виконував маневр поворот ліворуч виїхавши на смугу руху автомобіля «toyota», р/н НОМЕР_2 .

Внаслідок даної пригоди водій автомобіля «toyota» р/н НОМЕР_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому стегна.

06 липня 2024 року слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області у ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди виявлено та вилучено: автомобіль «toyota», р/н НОМЕР_2 , автомобіль «lexus», р.н. НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 - автомобіль «lexus», р.н. НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_5 , у фактичному користуванні перебуває у ОСОБА_6 .

07.07.2024 слідчим винесено відповідну постанову про визнання речовим доказом вищевказані транспортні засоби та передачу їх на зберігання, «lexus», р.н. НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання під відповідну розписку користувачу.

06.07.2024 під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, на автомобілі «toyota», р/н НОМЕР_2 виявлено пошкодження: передній бампер, передні фари, кришку капоту, лобове скло, на автомобілі «lexus», р.н. НОМЕР_1 виявлено пошкодження: лівих передніх та задніх дверей, що свідчить про вчинення ДТП саме цим транспортним засобом.

Враховуючи вищевикладене, виникає необхідність накладення арешту на майно, яке було вилучене під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 07.07.2024, адже є ймовірність того, що незастосування арешту може призвести до пошкодження, псування, знищення слідів злочину.

Беручи до уваги вищевикладене, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, задля попередження настання наслідків, що можуть перешкоджати кримінальному провадженню, тобто з метою запобігання можливості приховування вказаного майна, його знищення, перетворення, відчуження, що сприяє досягненню дієвості кримінального провадження.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що вищезазначене майно тимчасово було вилучене, слідчий звернувся до суду з цим клопотанням.

У судове засідання слідчий не з`явився. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, у прохальній частині клопотання просить його розглянути у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Водій ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, вважаю можливим розглянути клопотання за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Поряд з цим, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна, відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання слідчого, 07.07.2024 року ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002310 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 07.07.2024 року визнано речовим доказом у кримінальному провадження № 0002310 автомобіль «lexus», р.н. НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_5 , у фактичному користуванні перебуває у ОСОБА_6 , який передано на відповідальне зберігання користувачу під відповідальну розписку.

З наведених вище підстав, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та без їх арешту та вилучення існує реальна загроза зміни слідової інформації, яка наявна на них на теперішній час, крім того необхідно провести ряд невідкладних слідчих (розшукових) та процесуальний дій, в тому числі експертних досліджень, для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на майно, вказане у клопотанні.

Слідчий суддя враховує наявність правових підстав для накладання арешту, можливість використання вказаного речового доказу у кримінальному провадженні. Приймаючи до уваги, що вищевказані речі, можуть бути використаній, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, тому з метою збереження цього речового доказу та досягнення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання, тому воно підлягає задоволенню.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Оскільки вилучене майно необхідно зберігати в тому вигляді, в якому вони були вилучені, а також для забезпечення проведення відповідних експертиз, вважаю, що існують підстави для заборони відчуження, розпорядження та користування майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0002310 від 07.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб, який є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002310 від 07.07.2024 року, а саме: автомобіль «lexus», р.н. НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_5 , у фактичному користуванні перебуває у ОСОБА_6 , який передано на відповідальне зберігання користувачу, встановивши заборону розпорядження та відчуження.

Копію ухвали направити прокурору, слідчому та власнику майна.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Копія ухвали надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9