Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2911/22
Номер провадження 1-кп/711/104/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000275 від 05.02.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, не працюючого, інвалідом, учасником бойових дій, депутатом не являється, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Придніпровському районному суді м.Черкаси знаходиться кримінальне провадження № 0000275 від 05.02.2022 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Правова кваліфікація дій ОСОБА_7 ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його підзахисного від кримінальної відповідальності, закриття кримінального провадження в зв`язку з закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника про закриття кримінального провадження, наслідки закриття йому зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 та представник потерпілого ОСОБА_4 не заперечували проти звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно умов ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.

Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме за порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

У відповідності до ст.12 КК України, злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_7 а саме передбачений ч.1 ст. 286 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Відповідно до ст.22 КПК України «Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.»

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч.2, 3 ст.49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Отже, строк притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, враховуючи, що злочин у скоєнні якого він обвинувачується є нетяжким та скоєний 05 лютого 2022-го року, - сплив 05 лютого 2025-го року, а тому клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Доля речових доказів повинна бути вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертиз віднести за рахунок держави.

Крім того, представником потерпілого адвокатом ОСОБА_4 подано клопотання про розподіл процесуальних витрат, яке мотивовано наступним: під час розгляду кримінального провадження №0000275 сторона позивача, потерпілого, понесла витрати на залучення експерта, які склали 12 081 грн. 28 коп.

Під час розгляду кримінального провадження №0000275 під час досудового розслідування та судового розгляду витрати позивача на професійну правничу допомогу склали 26 000 (двадцять шість тисяч) гривень.

Процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу (п. 1, ч. 1 ст. 118 КПК України). Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження (ч.2 ст. 120 КПК України).

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував щодо можливості задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 про розподіл процесуальних витрат.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 заперечував щодо можливості задоволення клопотання представника потерпілого.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання представника потерпілого.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання свого представника.

Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ч.1 ст. 126 КПК України).

Нормами КПК визначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК України).

Потерпілий від кримінального правопорушення має право клопотати перед судом про визначення грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути йому компенсовані. Таке право залишається у потерпілого незалежно від того, чи розгляд кримінального провадження завершено винесенням обвинувального вироку або ж ухвали про закриття кримінального провадження.

На підставі ч. 1 ст. 124, ч. 1 ст. 126 КПК ВП ВС дійшла висновку, що КПК не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, це питання може бути вирішене й ухвалою суду.

Ураховуючи положення ст. 126, п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК, ВП ВС дійшла висновку, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат (правовий висновок ВП ВС у постанові від 17.06.2020 у справі №598/1781/17 (провадження N 13-47кс201)).

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків, а саме про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 , процесуальні витрати у сумі 38081 грн. 28 коп. грн. 00 коп. (витрати на правничу допомогу на стадії досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №0000275 та витрати на залучення експерта).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284,369-372,376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_5 заявленого в інтересах ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000275 від 05.02.2022 року, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити на підставі ст.49 КК України.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст.49 КК України.

Запобіжний захід на час розгляду справи не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 понесені витрати на правничу допомогу в сумі 26000 грн та витрати на залучення експерта в сумі 12081 грн 28 коп, всього 38081 грн 28 коп.

Інші процесуальні витрати понести за рахунок держави.

Речові докази:

Автомобіль Ford Fusion, реєстраційний номер НОМЕР_1 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити останньому за належністю;

Автомобіль Mitsubishi Pajero Sport, реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити останньому за належністю;

Лазерний диск приєднаний до матеріалів справи - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м.Черкаси протягом семи днів учасниками процесу з дня її проголошення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали виготовлено та проголошено 27 лютого 2025 року о 10 год.

Головуючий: ОСОБА_1