ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2295/25 Номер провадження 11-сс/814/258/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

з участі прокурора - ОСОБА_6

захисників адвокатів ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтаві матеріали провадження за клопотанням старшого слідчого СВ відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні 0000146 ввід 22.02.2025 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця селища Решетилівка Полтавської області, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч. 2 ст. 115 КК України

за апеляційними скаргами адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 24 лютого 2025 року,

установила:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 днів, який ухвалено обчислювати з 01 год. 07 хв. 23 лютого 2025 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначено 23 квітня 2025 року, 15 год.15 хв.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 в порушення Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно вчинив фізичне насильство, по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , своєї співмешканки ОСОБА_13 , з якою протягом січня-лютого 2025 року спільно проживає однією сім`єю за місцем його постійного мешкання у житловому будинку АДРЕСА_1 , тобто вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах за наступних обставин.

У вечірній час доби 21.02.2025 (більш точного часу встановити в ході досудового розслідування не представилось можливим), ОСОБА_8 за місцем спільного проживання розпивав алкогольні напої разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_13 . По завершенню сумісного відпочинку ОСОБА_13 разом з ОСОБА_8 лягли спати в спальній кімнаті будинку. Малолітня ОСОБА_12 в цей час перебувала в дитячій кімнаті.

У нічний час з 21.02.2025 на 22.02.2025 (більш точного часу встановити в ході досудового розслідування не представилось можливим) після того, як ОСОБА_13 заснула ОСОБА_8 почув, що малолітня ОСОБА_12 , яка знаходилась в дитячій кімнаті на протязі певного часу сильно плаче, чим заважає йому спати.

ОСОБА_8 перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до ліжка і наніс декілька ударів руками та не менше одного удару головою малолітньої ОСОБА_12 об стіну дитячої кімнати. Внаслідок умисних дій ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми, крововиливів під оболонки головного мозку настала смерть малолітньої ОСОБА_12 .

Після того, як ОСОБА_8 усвідомивши, що дитина не дихає (не рухається, знепритомніла), а в подальшому пересвідчившись, що ОСОБА_12 не проявляє ознак життя з метою приховування, тобто вчинення певних умисних дій, спрямованих на те, щоб обставини вчинення ним особливо тяжкого злочину залишились невідомі зняв з тіла малолітньої ОСОБА_12 одяг узяв її до рук та відніс останню до приміщення літньої кухні де заховав її тіло між матрацами на ліжку.

23 лютого 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Слідчий суддя дійшов висновку, що в клопотанні наявні вагомі докази про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст. 115 КК України, знайшли своє підтвердження підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України, а тому з метою запобігти спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, з урахуванням особи підозрюваного, слідчий суддя застосував ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_11 просить ухвалу слідчого судді скасувати.

Вказує про відсутність у підозрюваного наявності умислу на вбивство малолітньої, а його дії слід кваліфікувати за ст. 119 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

У поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням засобів контролю.

Посилається на відсутність у підозрюваного умислу на заподіяння смерті потерпілій, про що свідчать його дії по приведенню дитини до тями після нанесення ударів.

Посилається на відсутність ризику переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, про що свідчать дані про особу, який не вчиняв спроб переховуватися, під час допиту повідомив усю відому інформацію.

У клопотанні слідчим не обґрунтовано, які саме речові докази можуть бути знищені, сховані або спотворені підозрюваним та можливість підозрюваного впливати на свідків чи потерпілу.

Вказує на припущення органу досудового розслідування та слідчого судді про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, а також перешкоджати іншим шляхом кримінальному провадженню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши підозрюваного, його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили обрати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю, прокурора, яка вважала ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ст. 177 КПК України метою і підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності усі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Як визначено у ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як убачається з наданих апеляційному суду матеріалів, старший слідчий СВ відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000146 ввід 22.02.2025 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст. 115 КК України.

У рамках здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, 23.02.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст. 115 КК України.

Перевіривши надані апеляційному суду матеріали, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст. 115 КК України, зокрема на це вказують протокол обшуку за місцем сумісного проживання ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 у домоволодінні будинку АДРЕСА_1 в ході якого в приміщенні літньої кухні, під матрацом виявлено тіло малолітньої ОСОБА_12 з явними ознаками насильницької смерті; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України від 22.02.2025 року, за яким 22.02.2025 о 01 год. 30 хв. був затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, та під час його особистого обшуку виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Motorola G14»; протокол огляду місця події у домоволодінні будинку АДРЕСА_1 від 22.02.2025; протокол слідчого експерименту від 23.02.2025, в ході якого підозрюваним ОСОБА_8 на місці події було відтворено обставини вчинення ним вбивства малолітньої ОСОБА_14 ; довідка № 11 від 23.02.2025 про причину смерті ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка настала від крововиливів під оболонку головного мозку, діорузної травми головного мозку; протокол допиту потерпілої ОСОБА_13 від 22.05.2025; протоколи допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та іншими доказами в їх сукупності.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих матеріалах колегія суддів вважає, що аналіз представлених матеріалів (протокол обшуку домоволодіння, дані слідчого експерименту, показання потерпілої та свідків) пов`язує підозрюваного зі злочином, доводячи причетність до нього в такій мірі, що дозволяє дійти висновку, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра не є вочевидь необґрунтованою, що в свою чергу спростовує доводи сторони захисту про безпідставність покладених в основу підозри матеріалів.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання, на основі наданих старшим слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч доводам апелянтів, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах.

Ураховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то колегія суддів вважає, що з огляду на наведені у клопотанні старшого слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст. 115 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання старшого слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, усупереч твердженням захисника, дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, його наслідки, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчинені злочину, а також з огляду на характер та досить високий ступінь суспільної небезпечності самого злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя, за який передбачено покарання на строк до 15 років позбавлення волі або довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, і перебуваючи на волі не виключена можливість його переховування від органів слідства та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Також колегією суддів, всупереч доводам захисника, належним чином перевірено наявність й ризику, передбаченого ч.1 ст.177 цього Кодексу, а саме впливати на потерпілу та свідків, з огляду на те, що потерпіла у своїх показаннях повідомляла про застосування щодо неї фізичної сили з боку підозрюваного, а свідки є близькими особами підозрюваного та були присутніми в будинку в день події та бачили загиблу малолітню ОСОБА_12 напередодні події.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на можливе покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, оскільки відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Суд апеляційної інстанції вважає наявним ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином задля протидії кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається старший слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, тобто заявлені у клопотанні старшого слідчого ризики є реальними. Тому слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти зазначеним ризикам.

Таким чином, посилання адвоката та самого підозрюваного на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри та на відсутність у провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів визнає безпідставними.

Доводи захисника про відсутність доказів переховування ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, та не свідчать про відсутність існування ризику переховування підозрюваного в ході подальшого досудового розслідування.

Наведені захисником відомості про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання та роботи, раніше не судимий, не спростовують висновків про існування ризиків у кримінальному провадженні та не є достатніми підставами для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, висновки слідчого судді про наявність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

З огляду на вказане, апеляційні скарги захисників задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 24 лютого 2025 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4