Справа № 738/778/25
№ провадження 1-в/738/150/2025
Ухвала

09 квітня 2025 року місто Мена Чернігівської області

Суддя Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання у зв`язку із його тяжким психічним захворюванням,

встановив:

1.Короткий зміст клопотання.

07 квітня 2025 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3 про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання у зв`язку із його тяжким психічним захворюванням. Захисник, посилаючись на статтю 84 КК України, статті 506, 509 КПК України, просить: прийняти клопотання до розгляду; призначити стаціонарну судово-психіатричну комісійну експертизу засудженого ОСОБА_4 , яку в стаціонарних умовах КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня»; у разі отримання висновку експертизи, якою буде встановлено наявність у засудженого тяжкого психічного розладу здоров`я та встановлення його неосудності, вирішити питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання у зв`язку із його тяжким психічним захворюванням.

2.Суть питання, що вирішується ухвалою.

Ухвалою вирішується питання про прийняття до розгляду клопотання.

3.Встановлені судом обставини, мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

За приписами статтей 537, 539 КПК України, суд розглядає питання, пов`язані із виконанням вироків.

Відповідно до частини першої статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про відстрочку виконання вироку; про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби; про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким; про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; про звільнення від покарання за хворобою; про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; про застосування до засуджених примусового годування; про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; про застосування покарання за наявності кількох вироків; про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери); про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням; про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно із положеннями частини першої статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом; потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів; питання щодо звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям уповноваженим органом рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого вирішується судом за клопотанням прокурора; питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби вирішуються судом за клопотанням (поданням) органу або установи виконання покарань.

Відповідно до частини першої, другої статті 44 КПК України, якщо підозрюваним, обвинуваченим є неповнолітній або особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, до участі в процесуальній дії разом з ним залучається його законний представник; як законні представники можуть бути залучені батьки (усиновлювачі), а в разі їх відсутності - опікуни чи піклувальники особи, інші повнолітні близькі родичі чи члени сім`ї, а також представники органів опіки і піклування, установ і організацій, під опікою чи піклуванням яких перебуває неповнолітній, недієздатний чи обмежено дієздатний.

Згідно із частиною першою статті 45 КПК України, захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, представництво інтересів юридичної особи, стосовно якої здійснюється провадження щодо застосування заходів кримінально-правового характеру у спеціальному порядку, особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Згідно із статтею 50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, що посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається.

Згідно із статтею 51 КПК України, договір із захисником має право укласти особа, передбачена в частині першій статті 45 цього Кодексу, а також інші особи, які діють в її інтересах, за її клопотанням або за її наступною згодою.

За змістом клопотання, та доданих до нього доказів, установлено, що його заявниками є ОСОБА_2 та адвокат ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_2 , згідно із договором-дорученням № 42432 від 24 грудня 2024 року, укладеним між адвокатом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ордером на надання правової допомоги від 24 грудня 2024 року.

У клопотанні порушені питання, пов`язані із виконанням вироку, ухваленого стосовно ОСОБА_4 (сина ОСОБА_2 ), який відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Менська виправна колонія (№ 91) і заявники клопотання вважають, що ОСОБА_2 є законним представником ОСОБА_4 , оскільки є батьком засудженого.

Натомість до клопотання не додані докази, які б підтверджували, що ОСОБА_2 є законним представником ОСОБА_4 , відповідно до положень статті 44 КПК України, оскільки засуджений ОСОБА_4 є повнолітньою особою, і будь-які докази що засуджений ОСОБА_4 визнаний у встановленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною особою відсутні.

Отже, суд дійшов висновку, що до клопотання не додані докази на підтвердження повноважень ОСОБА_2 звертатися до суду із клопотаннями, які пов`язані із виконанням вироку ухваленого стосовного засудженого ОСОБА_4 .

Також суд зазначає, що заявники клопотання просять вирішити питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від подальшого відбування покарання у зв`язку із його тяжким психічним захворюванням, яке не входить до переліку питань визначених у у частині першій статті 537 КПК України.

Натомість, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання, які визначені у частині першій статті 537 КПК України.

Стосовно застосування положень статті 84 КК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

З аналізу наведеної норми вбачається, що звільнення засудженого від покарання у зв`язку із тяжкою хворобою є правом, а не обов`язком суду. При цьому наявність тяжкого захворювання не є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування покарання. Суд повинен враховувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини.

Порядок підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою визначений у розділі VI Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 (далі - Порядок)

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу VI Порядку, медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 13 до цього Порядку. Медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України (ДКВС), а у разі неможливості перенаправлення хворого засудженого до закладу охорони здоров`я ДКВС, медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності після обов`язкового лікування і обстеження хворого в стаціонарних умовах закладів охорони здоров`я ДКВС або закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу.

Відповідно до пункту 6 розділу VI Порядку, за наявності у засудженого ознак хвороби, визначеної Переліком хвороб, лікуючий лікар невідкладно складає медичний висновок, який погоджує завідувач відповідного закладу охорони здоров`я ДКВС. Завідувач закладу охорони здоров`я спільно з лікуючим лікарем забезпечують направлення хворого засудженого, а також необхідної медичної документації на найближче засідання лікарсько-консультативної комісії. З урахуванням результатів особистого медичного огляду хворого засудженого, вивчення даних медичної облікової документації щодо обстеження, лікування, надання рекомендацій тощо лікарсько-консультативна комісія негайно складає висновок лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, за формою, наведеною в додатку 14 до цього Порядку (далі - висновок щодо наявності захворювання, визначеного Переліком хвороб).

Отже, обов`язковою умовою для вирішення питання стосовно звільнення особи від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі є наявність висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком хвороб.

Приписи частини другої статті 84 КК України, передбачають, що підставою для звільнення засудженого від покарання є не лише наявність тяжкого захворювання, а й те, що таке захворювання перешкоджає відбуванню покарання, тому сторона провадження, яка звернулась до суду з клопотанням про звільнення особи від відбування покарання за хворобою, відповідно до положень статті 22 КПК України, повинна довести цю обставину.

Заявники до клопотання не додали висновок лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком хвороб, за формою, наведеною в додатку 14 до Порядку, що свідчить про недотримання порядку підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою.

Окрім цього суд зазначає, що на стадії виконання вироків не передбачено застосування положень статті 509 КПК України (про вказано у клопотанні) як підстави для проведення психіатричної експертизи судом, оскільки ці норми застосовуються у кримінальних провадженнях щодо застосування примусових заходів медичного характеру та у порядку, визначеному главою 39 КПК України.

Враховуючи викладене, суд констатує про неможливість прийняти клопотання до розгляду та в установлений строк вирішити його по суті.

Суд дійшов висновку повернути клопотання заявникам без розгляду, оскільки відсутні докази повноважень у заявників звертатися до суду з таким клопотанням, а також у зв`язку із порушенням перед судом питань, не передбачених частиною першою статті 537 КПК України та відсутністю документів, на підставі яких можливо вирішити питання про звільнення особи від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі на підставі статті 84 КК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання у зв`язку із його тяжким психічним захворюванням - повернути заявникам ОСОБА_2 , адвокату ОСОБА_3 .

Ухвала не оскаржується.

Суддя ОСОБА_1