Справа № 461/2736/25
Провадження № 1-кс/461/2243/25
УХВАЛА

10.04.2025 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000455, відомості про яке 31 березня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 362 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 та оператор відділення військового обліку та бронювання сержантів та солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 старший солдат ОСОБА_5 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом підроблення офіційних документів, які видаються установою, переслідуючи мету незаконного збагачення, достовірно знаючи, що в умовах воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України, окрім військовозобов`язаних визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії), а також осіб визнаних ВЛК непридатними із виключенням з військового обліку за невстановлених органом досудового розслідуванням обставин (час, спосіб та місце), однак не пізніше січня 2024 року (точний час органом досудового розслідування не встановлено), вирішили створити організовану злочинну групу, протиправна діяльність якої полягала в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом виготовлення завідомо-підроблених військово-облікових документів для військовозобов`язаних осіб за грошову винагороду, які б слугували підставою для перетину кордону такими.

Так ОСОБА_4 спільно із оператором відділення військового обліку та бронювання сержантів та солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим солдатом ОСОБА_5 розуміючи, що вказана діяльність є протиправною та кримінально караною, яка має високий ступінь суспільної небезпеки, вимагає чітких та узгоджених дій значної кількості людей, маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого періоду часу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (час, спосіб та місце), але не пізніше січня 2024 року (точний час органом досудового розслідування не встановлено), створили та очолили організовану групу, до складу якої ввійшов ОСОБА_6 .

Організована злочинна група характеризувалася наявністю організаторів керівників організованої групи на певних етапах злочинної діяльності, розробленого єдиного плану вчинення злочинів, відомих всім учасникам групи, стійкими зв`язками і розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, наявністю загальних правил поведінки, підготовкою до вчинення злочинів, а також отримання матеріальних благ від такої кримінально-протиправної діяльності на постійній основі.

Розуміючи, що реалізувати розроблений злочинний план, а також уникнути викриття злочинної діяльності, самостійно не вдасться, ОСОБА_4 , діючи умисно з корисливих мотивів, попередньо узгодивши з ОСОБА_5 , вирішив до складу злочинного об`єднання організованої групи, залучити: ОСОБА_6 , з яким ОСОБА_4 перебуває у довірливих дружніх відносинах.

Протиправна діяльність організованої злочинної групи у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 полягала у наступних діях: 1) пошуку військовозобов`язаних громадян України, які бажали потрапити на територію Європейського Союзу з різних причин, однак не мали правових підстав для виїзду за кордон в умовах воєнного стану; 2) отриманням необхідних копій документів у військовозобов`язаних клієнтів у яких вказана необхідна персональна інформація, із забезпеченням внесення недостовірних даних стосовно військовозобов`язаних громадян України у АІТС ЄДРВ «Оберіг», а саме те, що вказані особи визнані ВЛК непридатними із виключенням з військового обліку та виготовлення персонального штрих-коду із електронної карти військовозобов`язаного із ЄДРВ «Оберіг»; 3) виготовлення та заповнення паперової форми тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, підроблення підпису начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_8 із проставлення відповідних гербових та простих мастичних печаток; 4) виготовлення та заповнення довідок ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 із зазначенням неправдивого діагнозу військовозобов`язаного, який є підставою для визнання особи непридатною, підроблення підписів членів ВЛК та проставлення відповідних печаток; 5) передачі вказаних документів військово зобов`язаній особі, котра має на меті перетнути державний кордон України всупереч вимогам чинного законодавства України; 6) отримання від клієнтів грошові кошти одержані в результаті незаконної діяльності та розподіляти їх між учасниками.

Організована група характеризувалася наявністю організаторів керівників злочинної групи на певних етапах злочинної діяльності, розробленого єдиного плану вчинення злочинів, відомих всім учасникам групи, стійкими зв`язками і розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, наявністю загальних правил поведінки, підготовкою до вчинення злочинів, а також отримання матеріальних благ від такої кримінально-протиправної діяльності на постійній основі.

Для забезпечення постійної діяльності організованої групи, відповідно до розробленого злочинного плану, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відвели собі роль її керівників на певних етапах злочинного плану, зокрема для організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, та керівництвом діями членів злочинної групи, здійснювали розподіл між ними ролей та функцій.

Відповідно до розробленого та узгодженого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 злочинного плану, ролі та функції учасників організованої групи були розподілені наступним чином.

Згідно розподілу ролей в складі організованої групи ОСОБА_4 діючи як організатор, керівник організованої групи на певному етапі злочинного плану виконував наступні функції:

- розробив спільно з ОСОБА_5 злочинний план діяльності організованої групи на певних етапах;

- розподілив з ОСОБА_5 ролі між членами цієї групи;

- забезпечував дотримання загальних правил поведінки учасників групи;

- здійснював пошук військовозобов`язаних громадян України (клієнтів), які бажали потрапити на територію Європейського Союзу з різних причин, однак не мали правових підстав для виїзду за кордон в умовах воєнного стану;

- координував та керував злочинною діяльністю учасників організованої групи на етапі організації отримання від клієнтів копій необхідних документів, контактних даних осіб;

- надавав клієнтам поради та вказівки щодо обставин перетину державного кордону та інструктував їх з приводу версії, якої вони повинні дотримуватись під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску для пояснень причин та мети виїзду;

- отримував від клієнтів або виконавців організованої групи грошові кошти та розподіляти спільно з ОСОБА_5 між учасниками ці грошові кошти, одержані в результаті незаконної діяльності.

Згідно розподілу ролей в складі організованої групи ОСОБА_5 діючи як співорганізатор, керівник організованої групи на певному етапі злочинного плану, виконував наступні функції:

- розробив спільно з ОСОБА_4 злочинний план діяльності організованої групи;

- розподілив спільно з ОСОБА_4 ролі між членами цієї групи;

- забезпечував дотримання загальних правил поведінки учасників групи;

- координував та керував злочинною діяльністю учасників організованої групи на етапі організації отримання від клієнтів копій необхідних документів, контактних даних осіб;

- забезпечувати внесення недостовірних даних стосовно військовозобов`язаних громадян України у ЄДРВ «Оберіг», а саме те, що вказані особи визнані ВЛК непридатними із виключенням з військового обліку та виготовлення персонального штрих-коду із електронної карти військовозобов`язаного із ЄДРВ «Оберіг»;

- розподіляв спільно з ОСОБА_4 грошові кошти, одержані в результаті незаконної діяльності.

Залученому ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відвели роль виконавця (співвиконавця) вчинення кримінальних правопорушень і згідно спільно обумовленого плану виконував наступні функції:

- забезпечувати виготовлення та заповнення паперової форми тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, підроблення підпису начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_8 із проставлення відповідних гербових та простих мастичних печаток, які ОСОБА_6 надав ОСОБА_4 ;

- виготовлення та заповнення довідок ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 із зазначенням неправдивого діагнозу військовозобов`язаного, який є підставою для визнання особи непридатною, підроблення підписів членів ВЛК та проставлення відповідних печаток;

-створювати необхідні умови для втілення злочинного плану з організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України;

- отримувати свою частку грошової винагороди за вказані протиправні послуги.

Залучені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 інші невстановлені досудовим розслідування особи у складі організованої групи, яким ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відвели роль виконавців (співвиконавців) вчинення кримінальних правопорушень і згідно спільно обумовленого плану виконував наступні функції:

- здійснювати пошук військовозобов`язаних громадян України (клієнтів), які бажали потрапити на територію Європейського Союзу з різних причин, однак не мали правових підстав для виїзду за кордон в умовах воєнного стану;

- отримувати від клієнтів копій паспортів громадянин України для виїзду за кордон, посвідчень водія та інших необхідним документів, і передавати їх організаторам;

- засобами мобільного зв`язку проводити переговори щодо порядку та умов оформлення документів для виїзду за кордон і обставин здійснення перетину кордону;

- отримувати від клієнтів грошові кошти за організацію їх незаконного переправлення через державний кордон України для передачі співорганізаторам.

- отримувати свою частку грошової винагороди за вказані протиправні послуги.

Слідчий вказує, що 31.03.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000095 від 05.04.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 362 КК України.

Згідно інформаційної картки ТЗ транспортного засобу встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 має у своїй власності транспортний засіб марки «ВАЗ 21099», 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 .

Окрім цього згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_4 належить 1/3 квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 513444).

Слідчий вказує, що з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, існує необхідність у вжитті заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту нерухомого майна та автомобіля підозрюваного, а тому просить клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглядати клопотання без його участі та без участі підозрюваного з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе в порядку ч.2 ст.170 КПК України, проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000455, відомості про яке 31 березня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 362 КК України.

31.03.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000095 від 05.04.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 362 КК України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (ч. 1 ст. 59 КК України).

Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у виді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Тобто, у випадку визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна, тому на переконання слідчого судді слідчий довів необхідність арешту майна підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Дослідивши додані до клопотання документи, оцінивши доводи слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на майно, що надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням. Слідчий суддя також враховує, що обізнаність власника про ризик можливого обмеження його права власності, в тому числі майбутньої конфіскації майна, може спричинити негайне його відчуження.

Слідчий суддя при цьому зважає на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований відповідно до вимог ст. 174 КПК України, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частиною 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Накладення арешту на майно підозрюваного не є припиненням права власності/позбавленням права власності на це майно, а є лише тимчасовим обмеженням права власності на майно, яке полягає у тимчасовій забороні розпоряджатися та відчужувати таке майно, без встановлення заборони користування ним, що, враховуючи завдання кримінального провадження, у даному випадку є найменш обтяжливим способом арешту даного майна, який не призведе до суттєвих наслідків, що можуть позначитися на інтересах власника майна, третіх осіб.

Під час розгляду справи доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З огляду на викладене слідчий суддя погоджується з заявленою слідчим необхідністю накладення арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на транспортний засіб марки «ВАЗ 21099», 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 та 1/3 квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 513444).

Виконання ухвали слідчого судді покласти на слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , та інших слідчих, котрі перебувають у складі слідчої групи у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1