Справа № 304/728/25 Провадження № 1-кп/304/194/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000052 від 22 лютого 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Порошково Перечинського району Закарпатської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою:АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, проживаючого у цивільному шлюбі, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив незаконну порубку дерев у лісах на території природно-заповідного фонду, за наступних обставин.

Так, 07 лютого 2025 року близько 10 години, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на незаконну порубку дерев у лісовому масиві, розташованому неподалік населеного пункту Т.Поляна Ужгородського району Закарпатської області, прийшов до лісового масиву: квартал № 75 виділ 10 лісництва «Шипот» Ужгородського лісництва філії «Карпатський лісовий офіс» на території природно-заповідного фонду загальнозоологічного заказника загальнодержавного значення «Тур`є-Полянський», що перебуває у ДСГП «Ліси України», де діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за допомогою металевої сокири, яка йому належить, вчинив незаконну порубку дерев породи «Бук» у кількості 10 штук, діаметром стовбурів 8 см (7 штук), 12 см (2 штуки), 20 см (1 штука).

Надалі, ОСОБА_4 вказані дерева погрузив на підводу для подальшого вивезення з лісового масиву до дворогосподарства за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Порошково, вул. Л.Українки, б/н, яке йому належить, однак був затриманий працівниками лісової охорони на місці вчинення злочину.

Вказаними діями ОСОБА_4 заподіяв навколишньому природному середовищу в особі Тур`є-Реметіської сільської ради матеріальну шкоду на суму 50 142 гривні 40 копійок.

Тим самим ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 246 КК України.

У підготовчому судовому засіданні до суду подана угода про визнання винуватості, укладена 16 квітня 2025 року між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 , відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України. Крім цього, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання за ч. 3 ст. 246 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 25 500 грн. Також сторони визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

Захисник обвинуваченого просила суд затвердити угоду, призначивши узгоджену в ній міру покарання. Зазначила, що обвинувачений цивільний позов визнає, при цьому просила розстрочити виконання рішення суду строком на 12 місяців.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у присутності захисника повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині, щиро розкаявся, просив суд затвердити укладену угоду, а також призначити узгоджену в ній міру покарання. Також ствердив, що угоду він укладав добровільно, розуміє надані йому законом права, наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди, визначені статтею 473 КПК України, суть пред`явленого обвинувачення і вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Зазначив, що цивільний позов визнає, при цьому позицію захисника щодо розстрочки виконання рішення суду підтримав.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити зазначену угоду та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. Цивільний позов підтримав у повному обсязі та просив такий задовольнити, при цьому не заперечив щодо розстрочки рішення суду.

Представник потерпілого ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явилася, однак надала письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Заслухавши думку учасників судового провадження, безпосередньо дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом установлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди її сторони, визначена в межах санкції, за якою кваліфіковано дії обвинуваченого, з урахуванням положень 65, 66, 67 КК України, угода не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладення такої угоди судом не встановлено.

Також судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, зокрема те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення та вид покарання. Укладення угоди є цілком добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок, чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього встановлено, що прокурор усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 246 КК України, є тяжким злочином.

Суд ураховує дані про особу винного: ОСОБА_4 за місцем проживання охарактеризований як такий, що громадський порядок не порушував, скарги та заяви на його поведінку до виконкому сільської ради не надходили, без освіти, проживає у цивільному шлюбі, не працює, на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, кримінальне правопорушення вчинив вперше.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд уважає, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди узгоджуються з вимогами вказаного Закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови такої не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на викладене, угоду про визнання винуватості слід затвердити.

Крім цього, разом з обвинувальним актом прокурором в інтересах держави в особі Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області подано цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 50 142, 40 грн, який судом прийнято. Обвинуваченим позовні вимоги визнано.

Вирішуючи питання цивільного позову, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди ... та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

За приписами ст. 23 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тому, виходячи з положень статей 22, 1166 ЦК України, засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням всіх обставин справи, наслідків, що настали від вчиненого кримінального правопорушення, суд уважає, що вимоги про відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити, стягнувши з обвинуваченого на користь Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області грошову суму в розмірі 50 142, 40 грн.

Що стосується заявленого обвинуваченим клопотання про розстрочку виконання рішення суду, то суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 цього Кодексу вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

За ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

У судовому засіданні обвинувачений повідомив, що він ніде не працює, в нього важке матеріальне становище.

Враховуючи викладене та доводи обвинуваченого, висловлені ним у ході розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про розстрочення виконання судового рішення строком на 12 місяців.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Долю заходів забезпечення кримінального провадження вирішити відповідно до ст. 174 КПК України.

Стосовно спеціальної конфіскації суд зазначає таке.

Металеву сокиру, яку застосовано як знаряддя вчинення злочину, необхідно конфіскувати на користь держави.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 100 КПК України застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) майна знав про їх незаконне використання.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України).

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно було використане як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

У цьому кримінальному провадженні повністю доведено, що ОСОБА_4 , законний володілець металевої сокири, знав про її незаконне використання; сокиру використано ним як знаряддя вчинення кримінального правопорушення. Злочин скоєно умисно, за його вчинення передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

У зв`язку з цим, необхідно застосувати спеціальну конфіскацію металевої сокири на користь держави.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись статтями 368, 370, 373, 374, 468-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 16 квітня 2025 року, укладену між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Цивільний позов Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області до ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 50 142 (п`ятдесят тисяч сто сорок дві) гривні 40 копійок у відшкодування матеріальної шкоди.

Клопотання ОСОБА_4 про розстрочку виконання рішення суду задовольнити.

Виконання рішення суду розстрочити таким чином:

- до 20 травня 2025 року 4 178 (чотири тисячі сто сімдесят вісім) гривень 50 копійок;

- до 30 червня 2025 року 4 178 (чотири тисячі сто сімдесят вісім) гривень 50 копійок;

- до 30 липня 2025 року 4 178 (чотири тисячі сто сімдесят вісім) гривень 50 копійок;

- до 30 серпня 2025 року 4 178 (чотири тисячі сто сімдесят вісім) гривень 50 копійок;

- до 30 вересня 2025 року 4 178 (чотири тисячі сто сімдесят вісім) гривень 50 копійок;

- до 30 жовтня 2025 року 4 178 (чотири тисячі сто сімдесят вісім) гривень 50 копійок;

- до 30 листопада 2025 року 4 178 (чотири тисячі сто сімдесят вісім) гривень 50 копійок;

- до 30 грудня 2025 року 4 178 (чотири тисячі сто сімдесят вісім) гривень 50 копійок;

- до 30 січня 2026 року 4 178 (чотири тисячі сто сімдесят вісім) гривень 50 копійок;

- до 30 лютого 2026 року 4 178 (чотири тисячі сто сімдесят вісім) гривень 50 копійок;

- до 30 березня 2026 року 4 178 (чотири тисячі сто сімдесят вісім) гривень 50 копійок;

- до 30 квітня 2026 року 4 178 (чотири тисячі сто сімдесят вісім) гривень 90 копійок.

Речові докази:

- деревину породи «Бук», об`ємом 0,6 метрів кубічних, яка знаходиться на території Порошківського лісництва за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Т.Поляна, вул. Шевченка, 94, конфіскувати в дохід держави.

Застосувати спеціальну конфіскацію, що полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави майна металевої сокири, яка знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 березня 2025 року у виді арешту майна, скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча: ОСОБА_1