Справа № 466/941/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/972/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 20 серпня 2024 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_8 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 309 КК України до одного року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 09 жовтня 2023 року та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді одного року двох місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 постановлено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 12 грудня 2023 року, приблизно о 16 год. 00 хв., маючи умисел на незаконне зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин, у порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року, перебуваючи неподалік приміщення Львівської обласної державної адміністрації, що за адресою: м. Львів, вул. Винниченка, 18, на поверхні електронного щитка знайшов (придбав) згорток, обмотаний клейкою поліетиленовою стрічкою (ізолентою) червоного кольору, розгорнувши який виявив поліетиленовий пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору. Усвідомлюючи по зовнішньому вигляду, що у вказаному пакеті містяться наркотичні засоби або психотропні речовини, забрав його із собою з метою власного вживання, без мети збуту, попередньо заховавши його у елементах одягу - кишені лівого рукава куртки, яка була одягнена на ньому, таким чином незаконно знайшов (придбав) та зберігав психотропну речовину без мети збуту.

В подальшому, 12 грудня 2023 року приблизно о 22 год. 30 хв., перебуваючи у м. Львові на вул. Шевченка, неподалік будинку №374, в ходіпроведення працівниками УПП у Львівській області ДПП перевірки документів та поверхневої перевірки у ОСОБА_6 , було виявлено поліетиленовий пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, а також була виявлена полімерно-скляна трубка із залишками невідомої речовини. Згідно висновку експертизи наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-23/24855-НЗПРАП від 09 січня 2024 року, в порошкоподібній речовині білого кольору, яка міститься в полімерному пакеті виявлено PVP загальною масою 0,2103 г, а також в порошкоподібній речовині на внутрішній поверхні полімерно-скляної трубки виявлено PVP загальною масою 0,0066 г, що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, які ОСОБА_6 попередньо за вищеописаних обставин незаконно зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, обіг яких заборонено, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею, без мети збуту, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 309 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на те, що вирок суду підлягає зміні.

Вважає, під час розгляду справи допущено однобічність та неповноту судового слідства.

Наголошує, що суд не взяв до уваги його намір влаштуватись на роботу та створити сім`ю.

Зазначає, що має на утриманні та доглядає батька і дідуся, з якими проживає у с. Підліски, Львівської області, однак судом першої інстанції такі обставини, як пом`якшуючі не враховано.

Акцентує, що бажає стати на шлях виправлення і неодноразово намагався лікуватись і хоче вилікуватись від наркотичної залежності, усвідомлює суспільну небезпечність своїх дій, за місцем проживання характеризується позитивно, скарг на нього до правоохоронних органів не надходило, веде звичайний спосіб життя, а його засудження до позбавлення волі позбавить рідних допомоги.

Вважає за можливе призначення покарання без позбавлення волі, звільнивши його від відбування такого з випробуванням, що буде достатнім та необхідним для виправлення.

Просить змінити вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 20 серпня 2024 року, призначивши більш м`яке покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 був належно повідомлений про час і місце судового засідання, про що свідчить відповідна розписка (а.с.127), однак в таке не прибув і клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, таким чином, його неявка, у відповідності до положень ч.4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , думку прокурора про її заперечення та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Вина ОСОБА_6 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченогоОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані зач.2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин обіг яких заборонено, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею, без мети збуту.

Так, суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України.

За змістом п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про судову практику призначення судами кримінального покарання», при вчиненні нового злочину під час іспитового строку, суд призначає остаточне покарання за сукупністю вироків.

Відтак, застосування положень ст. 71 КК України є обов`язковим.

При цьому, колегія судді звертає увагу і на наведений у вироку правовий висновок Верховного Суду у постанові від 14 вересня 2021 року у справі №443/806/19 про те, що у разі вчинення нового злочину під час іспитового строку, звільнення від відбування покарання з випробуванням (ст. 75 КК України) не може бути застосоване повторно.

Виходячи з вищезазначеного, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, належним чином врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше судимий та вчинив аналогічний злочин під час іспитового строку, не працює, не має міцних соціальних зв`язків та дітей на утриманні, не перебуває на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання і призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч.2 ст. 309 КК України, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65, 71 КК України та узгоджується з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України і є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, яке він має відбувати в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни вироку місцевого суду, оскільки суд першої інстанції дотримався норм законодавства та навів обґрунтовані і вмотивовані доводи на підтвердження прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 20 серпня 2024 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4