Справа №295/4123/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання старшого дізнавача сектору дізнання ВП №1 Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000018 від 28.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший дізнавач за погодження з процесуальним керівником звернувся до суду з клопотання, в якому зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 28.02.2025 о 11 годині 45 хвилин по вулиці Житомирська, 13, селище Черняхів, Житомирського району, Житомирської області, працівниками поліції було зупинено автомобіль марки «Міцубісі» на іноземній реєстрації, під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пред`явив посвідчення водія з ознаками підробки.

В ході досудового розслідування, в період часу з 13 години 50 хвилин 28.02.2025 по 14 годину 35 хвилин 28.02.2025, під час затримання гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 09.08.2024 з ознаками підробки , яке поміщено до паперового пакету, який відповідно підписано, засвідчено підписами понятих, запаковано та вилучено до ВП №1 ЖРУП № 1.

28.02.2025 вищезазначене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 09.08.2024 з ознаками підробки, визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000018 від 28.02.2025 для направлення та проведення судової технічної експертизи документів та в подальшому після її проведення, вирішити питання про долю вказаного посвідчення та у разі необхідності повторного вилучення його у ОСОБА_4 та накладення арешту, про що винесено відповідну постанову.

В подальшому, 28.02.2025 старшим дізнавачем відділу поліції № 1 Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області на підставі постанови про призначення та доручення проведення судово-технічної експертизи документів вказане посвідчення водія направлено до Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/106-25/3913-ДД від 11.03.2025 бланк наданого посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке видане 09.08.2024 ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає аналогічним, що знаходяться в офіційному обігу.

24.03.2025 вказане посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 09.08.2024 на ім`я ОСОБА_4 повернуто власнику під розписку ОСОБА_4 .

24.03.2025 ОСОБА_4 добровільно видано працівникам поліції вказане підроблене посвідчення водія, яке в ході огляду місця події в період часу з 13 год 45 хв по 14 год 10 хв 24.03.2025 в кімнаті проведення слідчих дій відділу поліції № 1 Житомирського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Житомирській області вилучено та упаковано до паперового конверту, який відповідно підписано, засвідчено підписами понятих, запаковано та залишено на зберігання в матеріалах кримінального провадження.

24.03.2025 вищезазначене підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 09.08.2024, визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000018 від 28.02.2025 та залишено в матеріалах кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову.

В судове засідання старший дізнавач не з`явився, в прохальній частині клопотання просить проводити розгляд справи без участі, просив його задовольнити.

Згідно вимог ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження судом враховано практику Європейського суду з прав людини, а саме ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ у справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вищезазначеного майна, та, враховуючи правову підставу для арешту майна, слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, а саме на підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 09.08.2024, яке було вилучено в ході огляду місця події 24.03.2025 у ОСОБА_4 .

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника та третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1