Справа №760/1472/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

20 січня 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

захисника підозрюваного - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м.Києва клопотання слідчого 1-го відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Полтави, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , маючому на утриманні неповнолітнього сина, 2010 року народження , раніше не судимому,

у кримінальному провадженні № 0000228, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2024, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 369-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 114-1, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000228, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 5 ст.27, ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 та ч.4 ст.27, ч.5 ст.27, ч.2 ст.369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , спільно з громадянами України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також іншими невстановленими особами, маючи вплив на відповідних посадових осіб та тісні взаємозв`язки з іншими учасниками добровольчого формування територіальної громади (далі - ДФТГ), налагодили протиправний механізм із отримання неправомірної вигоди за надання послуг військовозобов`язаним особам з ухилення від призову за рахунок укладання контракту з ДФТГ «Лівий Берег».

З метою відсічі військовій агресії, Указом Президента України ОСОБА_10 № 64/2022 від 24.02.2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, дія якого продовжена на даний час.

Разом з тим, ОСОБА_5 , являючись громадянином України, достеменно знаючи, що російська федерація здійснила збройну агресію проти України, а також той факт, що Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 встановлено порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а в Україні діє правовий режим воєнного стану, розуміючи, що перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань в особливий період, являється протиправним, маючи корисливу мету, прийняв добровільне рішення про перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань в особливий період, шляхом надання порад в протиправному уникненні військовозобов`язаних осіб від призову на військову службу шляхом формального укладання контракту з ДФТГ «Лівий Берег» або його структурних підрозділів без фактичного виконання такою особою цілей та завдань з ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також шляхом надання вказівок щодо поведінки та дій таких осіб під час правового режиму воєнного стану з метою подальшого формального підписання (укладання) зазначеного вище контракту, усвідомлюючи при цьому, що своїми діями останній перешкоджає законній діяльності структурним підрозділам ЗС України, зокрема територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК), в проведенні мобілізаційних заходів, що полягають в підготовці та накопиченні військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами військового часу.

Так, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, не пізніше 30.05.2024, громадянин України ОСОБА_5 , маючи на меті отримання прибутку у вигляді частини від суми грошових коштів отриманих від осіб, які до нього звернуться за наданням допомоги в ухиленні від призову на військову службу, використовуючи власні зв`язки та знайомства з посадовими особами ДФТГ «Лівий Берег», будучи обізнаним, що згідно п. 6 Положення «Про добровольчі формування територіальних громад» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1449, членство у ДФТГ не звільняє від обов`язку проходження строкової військової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, однак достеменно знаючи, що командування ДФТГ «Лівий Берег» та його структурних підрозділів має фактичну можливість забезпечити учаснику ДФТГ, в тому числі шляхом домовленостей з представниками ТЦК, ухилення від призову на військову службу, прийняв рішення про здійснення перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань в особливий період, шляхом зниження мобілізаційного потенціалу ЗС України та інших військових формувань.

Діючи на виконання свого злочинного умислу та переслідуючи корисливу мету, громадянин України та учасник ДФТГ «Лівий Берег» ОСОБА_5 , за невстановлених органом досудового розслідування обставин, вступив у попередню змову з громадянами України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та заздалегідь домовився з ними про спільне вчинення даного кримінального правопорушення, завчасно домовившись з останніми про роль кожного з них під час його вчинення. Так, згідно досягнутих домовленостей та розподілених обов`язків, ОСОБА_9 забезпечувала пошук військовозобов`язаних громадян України, які в порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мають намір ухилитися від обов`язків громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, та за заздалегідь обумовлену з ОСОБА_5 грошову винагороду, формально укладуть контракт з ДФТГ «Лівий Берег» або його структурними підрозділами, що надасть останнім можливість не бути призваними до ЗС України, шляхом забезпечення командним складом ДФТГ відповідної протекції.

Так, в ході реалізації свого злочинного умислу та діючи згідно раніше досягнутих з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 домовленостей, ОСОБА_9 , в невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 30.05.2024, а також за невстановлених органом досудового розслідування обставин, познайомилась з громадянином України ОСОБА_11 , якому повідомила, що за грошову винагороду в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США може допомогти останньому з підписанням контракту з ДФТГ «Лівий Берег», що надасть йому можливість уникнути призову на військову службу в особливий період.

В подальшому, 23.09.2024 близько 12 годин 43 хвилин, під час телефонної розмови ОСОБА_11 з ОСОБА_9 , остання повідомила про першочергову необхідність передачі їй означеної вище суми грошових коштів, для того щоб розпочати процедуру працевлаштування в ДФТГ «Лівий Берег», а також надала вказівку ОСОБА_11 щодо збору необхідних для цього документів.

24.09.2024 біля 14 годин 53 хвилин, громадянка України ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 22, біля входу до закладу громадського харчування «McDonald's» зустрілась з громадянином України ОСОБА_11 . В ході зустрічі ОСОБА_9 , переслідуючи корисливий мотив, а також маючи на меті здійснення перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань, шляхом зниження мобілізаційного потенціалу ЗС України та створенні умов для уникнення громадянами призову на військову службу, отримала від громадянина ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США за допомогу в підписанні останнім контракту з ДФТГ.

Крім того, в ході зазначеної зустрічі, ОСОБА_9 надала поради ОСОБА_11 , щодо способів уникнути отримання повістки про прибуття до територіального центру комплектування військовозобов`язаних (далі - ТЦК), які полягали в наданні інструктажу щодо пересування містом власним автотранспортом, уникаючи місць загального скупчення людей та місць де потенційно можуть знаходитись співробітники поліції та ТЦК, а також повідомила, що їхньою кінцевою метою є формальне укладання відповідного контракту з ДФТГ «Лівий Берег», тобто без подальшої фактичної участі ОСОБА_11 у підготовці та виконанні завдань ІНФОРМАЦІЯ_2 , які покладені на вказане формування та фактичне уникнення останнім призову на військову службу до лав ЗС України у зв`язку із дружніми та сталими зв`язками керівництва (командування) ДФТГ «Лівий Берег» з військовослужбовцями ТЦК у м. Києві та Київській області.

Крім того, в ході вказаної зустрічі ОСОБА_9 повідомила ОСОБА_11 , що в подальшому, після формального підписання контракту з ДФТГ «Лівий Берег», останній матиме можливість виїжджати на відпочинок за кордон, під виглядом здійснення волонтерської діяльності, яку йому забезпечить командир ДФТГ «Лівий Берег» ОСОБА_8 , за відповідну грошову винагороду.

В подальшому, 12.10.2024 біля 11 годин 53 хвилин, під час телефонної розмови між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , остання повідомила, що командиру ДФТГ «Лівий Берег» ОСОБА_8 , відомо про домовленості між нею та ОСОБА_11 щодо формального укладання контракту з ДФТГ без фактичного виконання останнім обов`язків з територіальної оборони м. Києва та про відповідну частину грошової винагороди за укладання такого контракту, а також надала вказівку ОСОБА_11 не обговорювати з ОСОБА_8 питання пов`язані з переданими їй грошовими коштами.

16.10.2024 біля 09 години 51 хвилини, під час телефонної розмови між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , остання повідомила, що надасть його номер мобільного телефону заступнику командира ДФТГ «Лівий Берег» - ОСОБА_5 , який в подальшому зателефонує ОСОБА_11 з приводу визначення конкретної дати для особистою зустрічі, а також повідомить про обставини подальшого укладання контракту з ДФТГ.

В той же день, біля 12 годин 15 хвилин, ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_5 та під час телефонної розмови останній повідомив, що всі необхідні для укладання контракту документи підготовлені, а сам контракт буде укладений ОСОБА_11 з ДФТГ «Дніпровець - 1», яке входить до складу ДФТГ «Лівий Берег».

29.10.2024, о 13 годині 51 хвилині, ОСОБА_11 , діючи на виконання вказівок ОСОБА_5 та згідно раніше досягнутих домовленостей з останнім, прибув до штабу ДФТГ «Дніпровець-1», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Дмитра Багалія, буд. №1. Зустрівшись за вищевказаною адресою з ОСОБА_5 , останній повідомив, що в цей день відбудеться знайомство ОСОБА_11 з командиром ДФТГ «Лівий Берег» - ОСОБА_8 , а контракт буде переданий ОСОБА_11 1 листопада 2024 року. Крім того, в ході розмови ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_11 про те, що командиру ДФТГ «Решнюку А.В.» достеменно відомо про домовленості між ним та ОСОБА_11 щодо формального укладання контракту з ДФТГ без фактичного виконання останнім обов`язків з територіальної оборони м. Києва та про відповідну частину грошової винагороди за укладання такого контракту, а також надав вказівку ОСОБА_11 не обговорювати з ОСОБА_8 питання пов`язані з переданими ОСОБА_11 . ОСОБА_12 грошових коштів.

В подальшому в той же день, біля 15 годин 17 хвилин, знаходячись в підвальному приміщенні штабу ДФТГ «Дніпровець-1» за адресою: м. Київ, вул. Дмитра Багалія, буд. 1, відбулася зустріч ОСОБА_11 з невстановленою органом досудового розслідування особою на ім`я « ОСОБА_13 », який, як стало відомо в ході розмови, теж є особою, що фіктивно працевлаштовується до лав ДФТГ «Дніпровець-1», ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . Під час вказаної зустрічі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 провели інструктаж ОСОБА_11 щодо порядку пересування учасників ДФТГ по території України під час особливого періоду, закцентувавши увагу останнього на тому, що у випадку необхідності подорожі до інших областей України, останньому від ДФТГ буде надано відповідний лист на відрядження та будуть повідомлені відповідні паролі для безперешкодного проїзду через наявні блок-пости та пересування в комендантську годину. Крім того, ОСОБА_8 зазначив, що пересування по території м. Києва та Київської області для ОСОБА_11 буде безперешкодним, оскільки на цій території співробітники ТЦК обізнані про нього як командира ДФТГ «Лівий Берег» та учасників даного ДФТГ, у зв`язку з чим ОСОБА_11 не буде вручено повістку про явку до відповідного територіального центру комплектування військовозобов`язаних.

18.01.2025 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 та ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 27 та ч. 3 ст. 369 КК України.

Орган досудового розслідування зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна або без такої, крім того наразі наявні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначення розміру застави.

Під час судового розгляду прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заперечували щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного та просили застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із застосуванням тримання під вартою.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000228, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 5 ст.27, ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 та ч.4 ст.27, ч.5 ст.27, ч.2 ст.369 КК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, що може переконати об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні діє правовий режим воєнного стану 08.02.2025.

На підставі зазначених обставин, законодавцем встановлено відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України визначено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В свою чергу, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Факти та інформація, які переконливо свідчать про причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленого його підозри, що підтверджується на даному етапі досудового розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в матеріалах клопотання.

Також, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

В даному випадку необхідно враховувати той факт, що вчинене кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, а також те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, а відтак обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , на думку слідчого судді, повинно відповідати суспільному інтересу в умовах воєнного стану.

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вважає доведеними вказані прокурором ризики, передбачений п.п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Матеріали клопотання дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 розуміючи можливість призначення покарання може тривалий час переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а тому доводи прокурора в цій частині є доведеними.

Водночас, враховуючи те, що досудове розслідування кримінального провадження ще триває, ОСОБА_5 перебуваючи не під вартою може знищити або сховати вказані речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Крім того, враховуючи той факт, що підозрюваному ОСОБА_5 стали відомі обставини кримінального провадження в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає доведеним ризик, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 , враховуючи режим воєнного стану, особливості вчинення кримінального правопорушення, високий ступінь його суспільної небезпеки, в якому він підозрюється, що існує реальна можливість продовження вчинення вказаного злочину чи вчинення інших подібних кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки, а також інших кримінальних правопорушень.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, зокрема ч.2 ст. 28 та ч. 1 ст. 114-1 КК України, до нього може бути застосований виключно безальтернативний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 18.03.2025.

Визначити строк дії ухвали до 18.03.2025 включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську міську прокуратуру.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1