Справа 766/3853/24 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/80/25 Доповідач: ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/3853/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000194 від 16.02.2024 за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 08.07.2024 щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсона, громадянки України, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

в с т а н о в и в:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 08.07.2024 ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та з покладенням на неї відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь судового експерта ОСОБА_8 процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 260 гривень.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Встановлені судом обставини.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винною у тому, що вона в умовах воєнного стану, 13.02.2024 близько 17-00 год., перебуваючи в гостях у потерпілого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , переслідуючи прямий умисел на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, таємно, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрала належний потерпілому мобільний телефон Samsung Galaxy A10s, чорного кольору, що знаходився на столі в кухні за вищевказаною адресою вартістю 1216,80 грн., після чого покинула місце вчинення злочину та в подальшому розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, чим завдала потерпілому майнову шкоду на вказану вище суму.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор порушує питання про скасування вироку щодо ОСОБА_7 з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотного порушення кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх доводів указує, що ОСОБА_7 обвинувачуєтеся в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, де сума збитків складає 1216,80 грн., що на даний час не вважається кримінально караним діянням.

Просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження щодо неї за ч.4 ст.185 КК України закрити у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння відповідно до ст.5 КК України, п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи на суму 260 грн. компенсувати експерту за рахунок держави. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21.02.2024 на мобільний телефон, що належить потерпілому ОСОБА_9 . Речові докази: коробку від мобільного телефону вважати повернутою законному власнику ОСОБА_9 , мобільний телефон повернути законному власнику - потерпілому ОСОБА_9 . Виділити матеріали справи для притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності.

Позиції сторін.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу з доповненнями прокурора про скасування вироку щодо ОСОБА_7 та закриття кримінального провадження щодо неї на підставі п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність її діяння, - задовольнити, позицію обвинувачена ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти задоволення цих апеляційних вимог прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів дійшла до такого.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке вона засуджена, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації її дій за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, та ніким не оспорюються.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися.

Водночас, доводи прокурора в апеляційній скарзі з доповненнями про наявність підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_7 та закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння відповідно до ст.5 КК України, п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України, з чим погоджується обвинувачена, є слушними, з огляду на таке.

Так, 09.08.2024 набув чинності Закон України 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесені зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.169.1.1 п.169.1 ст. 69 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до вироку кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_7 вчинила 13.02.2024.

Станом на 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1514 грн.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 3028 грн (1514?2=3028).

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 в розмірі 1216,80 грн.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_7 майна становила 1216,80 грн, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 3028 грн, то колегія суддів вважає, що, з огляду на передбачений ст.58 Конституції України і ст.5 КК України підлягає застосуванню принцип зворотної дії закону в часі, діяння обвинуваченої ОСОБА_7 не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Враховуючи імперативні вимоги ст.479-2 КПК України та положення ст.417 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що вирок щодо ОСОБА_7 від 08.07.2024 належить скасувати, а кримінальне провадження щодо неї за ч.4 ст.185 КК України слід закрити у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння відповідно до ст.5 КК України, п.4-1 ч.1, п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України.

Закриваючи кримінальне провадження апеляційний суд має вирішити питання щодо процесуальних витрат у провадженні.

Зважаючи на те, що ініціатором проведення судової експертизи був орган досудового розслідування, тому відповідно до приписів статей 122, 124 КПК України витрати на проведення експертизи в сумі 260 гривень не підлягають стягненню з обвинуваченої, а мають бути віднесені на рахунок держави.

При цьому ухвалення рішення про компенсування цих витрат експерту за рахунок держави, на що посилається прокурор, законом не передбачено. Залучення стороною обвинувачення експертів здійснюється за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету.

Також відповідно до положень ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні, яке було правильно вирішено судом першої інстанції на час ухвалення судового рішення по суті справи.

Що ж до посилання прокурора про необхідність виділення матеріалів справи для притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, то вони не заслуговують на увагу, оскільки це не передбачено кримінальним процесуальним законом.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку в іншій частині, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 408, 409, 417, 419 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора задовольнити.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 08.07.2024 щодо ОСОБА_7 скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України - закрити у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, відповідно до ст.5 КК України, п.4-1 ч.1 п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі 260 гривень віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21.02.2024 на мобільний телефон Samsung Galaxy A10s, чорного кольору, що належить потерпілому ОСОБА_9 .

Речові докази: коробку від мобільного телефону вважати повернутою законному власнику - потерпілому ОСОБА_9 , мобільний телефон Samsung Galaxy A10s, чорного кольору повернути законному власнику- потерпілому ОСОБА_9 .

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4