Провадження № 1-кп/643/649/24
Справа № 643/5800/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 05.01.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, з середньою спеціальною освітою, який перебуває на реєстраційному обліку та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

29.11.2022 Октябрським районним судом м. Полтави за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, строк дії якого продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 листопада 2023 року №734/2023 строком на 90 діб з 16 листопада 2023 року, 03.01.2024 близько о 16 годині 00 хвилин, при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах, перебуваючи неподалік будинку №83 по проспекту Ювілейному в місті Харкові, знайшов банківську картку № НОМЕР_1 , відкриту в АТ КБ «ПриватБанк» з чіпом РауРаss, держателем якої є ОСОБА_5 .

У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на привласнення банківської картки № НОМЕР_1 , яка є офіційним документом відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1, п. 12.5 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2000, ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000.

Надалі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на привласнення офіційного документу, діючи з корисливих мотивів, з метою подальшого викрадення грошових коштів з банківської картки та отримання у подальшому грошової винагороди за повернення викрадених документів їх власнику, усвідомлюючи суспільно-небезпечний, протиправний характер своїх дій та, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що банківська картка є офіційним документом, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійняв з землі банківську картку № НОМЕР_1 , відкриту в АТ КБ «ПриватБанк» з чіпом РауРаss, держателем якої є ОСОБА_5 , та поклав до кишені власного одягу, чим привласнив вище вказаний офіційний документ.

Після цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на привласнення офіційних документів з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що у будь-який час може бути викритий потерпілою ОСОБА_5 , утримуючи при собі вказаний вище офіційній документ - банківську картку, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, привласнивши його, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд.

Також, у ОСОБА_4 03.01.2024 близько 22 години 00 хвилин під час дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, строк дії якого продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 листопада 2023 року №734/2023 строком на 90 діб з 16 листопада 2023 року, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів з банківського Рахунку НОМЕР_2 , за допомогою наявної в нього банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 з чіпом PayPass, держателем якої є ОСОБА_5 .

Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки та, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою власного збагачення за допомогою викраденої ним банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 з чіпом PayPass, держателем якої є ОСОБА_5 , без волі та згоди останньої, 04.01.2024 в період часу з 06 години 47 хвилин до 09 години 22 хвилини, перебуваючи у магазинах, розташованих на території Салтівського району міста Харкова, неодноразово використовуючи чіп PayPass, здійснив оплату покупок, а саме: 06:47 04.01.2024 продукти «Посад», що за адресою: м. Харків, вул. Владислава Зубенка, 76, на суму 81 грн; 07:19 04.01.2024 продукти «Посад», що за адресою: м. Харків, просп. Ювілейний, 89, на суму 457 грн 40 коп; 08:55 04.01.2024 продукти «Агромол», що за адресою: м. Харків, просп. Ювілейний, 89, на суму 86 грн; 09:00 04.01.2024 продукти «Посад», що за адресою: м. Харків, просп. Ювілейний, 96/153, на суму 263 грн 80 коп; 09:10 04.01.2024 медичний магазин, що за адресою: м. Харків, Салтівське Шосе, 151/98, на суму 171 грн 50 коп; 09:59 04.01.2024 продукти «Посад», що за адресою: м. Харків, просп. Ювілейний, 89, на суму 300 грн; 10:14 04.01.2024 товари для дому «Смайлмаркет 35», що за адресою: м. Харків, Салтівське Шосе, 149, на суму 198 грн; 09:16 04.01.2024 сплата послуг, товару АТ «Укрпошта» на суму 307 грн.

Крім того, 04.01.2024 у період часу з 07 години 11 хвилин по 09 годину 57 хвилин, перебуваючи на території Салтівського району міста Харкова, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_4 здійснив оплату та придбання послуг, більш детальну інформацію про які встановити в ході досудового розслідування не виявилося за можливе, з банківського рахунку НОМЕР_3 , за допомогою наявної в нього банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 з чіпом РауРаss, держателем якої є ОСОБА_5 , на загальну суму 1685 гривень 70 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 викрав з банківського рахунку НОМЕР_3 за допомогою наявної в нього банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 з чіпом РауРаss, грошові кошти у сумі 3550 гривень 40 копійок, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, та за ч. 1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Допитаний у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, пояснив про обставини, викладені вище у даному вироку, а саме, що у січні 2024 року він йшов на зупинку тролейбуса, коли на дорозі побачив банківську картку, яку він підняв та поклав до кишені свого одягу. У подальшому, не оспорював, що саме 04 січня 2024 року, він здійснював покупку цигарок, продуктів харчування, отримував послуги в АТ «Укрпошта», розраховуючись при цьому вказаною банківською карткою, зазначив, що при здійсненні розрахунку система не потребувала введення пін-коду. Не оспорював, що загалом він витратив зі вказаної банківської картки грошові кошти на суму 3550,40 гривень. Посилався, що у подальшому він вказану банківську картку викинув на вулиці, але коли він був затриманий працівниками поліції, він показав останнім, де викинув картку та за його допомогою її було знайдено на тому ж місці, де він її залишив. На запитання прокурора обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розумів, що знайдена ним банківська картка йому не належить та він не має права нею користуватися, йому шкода, що він так вчинив, повідомив, що жодним третім особам вказану картку він не передавав.

Ураховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєних кримінальних правопорушеннях, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 установлено, що він раніше судимий, у тому числі за злочини проти власності, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не одружений, офіційно не працевлаштований.

Згідно із ст. 65 КК України при призначенні покарання суд ураховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його активне сприяння розкриттю злочину, яке виразилося у повідомленні ОСОБА_4 працівникам поліції місця, де він позбувся банківської картки, чим останній надав допомогу органу досудового розслідування у встановленні обставин кримінального провадження.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд ураховує ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, з яких, кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 357 КК України відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України до тяжкого злочину, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, обставини та наслідки вчиненого злочину, відсутність претензій потерпілої.

Покарання, необхідне і достатнє для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим ОСОБА_4 нових злочинів, що відповідатиме вимогам ст. 50, 65 КК України, йому належить призначити за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі з урахуванням обставини, що пом`якшує покарання, відсутністю обставин, що обтяжують покарання та того факту, що обвинувачений раніше судимий за злочини проти власності, - в межах санкцій статей закону.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченим ОСОБА_4 , яка надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою, слугуватиме попередженню вчиненню ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

При цьому суд ураховує, що таке покарання сприятиме меті покарання - виправленню обвинуваченого і попередженню вчиненню нових злочинів, та є заходом примусу, який можна вважати справедливим, пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого злочину та його наслідкам.

Згідно зі ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2022 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку за вироком Октябрського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2022 року, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, яка становить 4 роки позбавлення волі.

Згідно з ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 69, 69-1, 75 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо долі речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до положень ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, ст. 368, 369-371, ст. 373, ст. 374, ст. 376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 (два) років обмеження волі;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого більш суворим, та призначити покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2022 року у виді 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку суду.

Речовий доказ банківську картку № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ диск для лазерних систем зчитування, на якому міститься інформація про рух грошових коштів по банківській картці № НОМЕР_1 , - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ диск для лазерних систем зчитування, на якому міститься відео-запис з камер спостереження з приміщення магазину «Посад», - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1