БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2957/24
Провадження № 1-м/497/1/24
УХВАЛА

про розгляд клопотання прокурора

щодо застосування тимчасового арешту

12.12.2024 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

особи, відносно якого розглядається клопотання - ОСОБА_4

та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград клопотання виконувача обов`язків керівника Болградської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування тимчасового арешту відносно

ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, уродженця Кагульського району, с.Старі Кергани, Р.Молдова, без реєстраційного обліку на території України, який зареєстрований та проживає на території АДРЕСА_1 ,

- який згідно протоколу затримання був затриманий 11.12.2024р. на ПП "Виноградівка",

ВСТАНОВИВ:

12.12.2024 року до Болградського районного суду Одеської області з Болградської окружної прокуратури Одеської області надійшло вищевказане клопотання про застосування тимчасового арешту відносно громадянина Республіки Молдова ОСОБА_8 .

Клопотання обґрунтовує тим, що 11.12.2024 о 07:30 працівниками відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ІНФОРМАЦІЯ_3 , на міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Виноградівка» було затримано громадянина Республіки Молдова ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прямував на в`їзд з ОСОБА_9 до України та відносно якого сталося спрацювання БД "Інтерпол", оскільки ця особа на міжнародному рівні розшукується компетентними органами РФ для відбуття покарання за вчинення злочинів, передбачених ч.4ст.150 (втягнення малолітніх у злочинну діяльність) та ч. ст.161 (грабіж) КК РФ. За вказані злочини громадянина ОСОБА_10 ( ОСОБА_7 ), вироком суду Kuibyshevskiy District Court of St. Petersburg від 30.09.2010 засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Співробітниками СКП Болградського РВП ГУНП в Одеській області 11.12.2024 складений протокол про затримання ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ) у порядку ст. ст. 208, 582 КПК України.

З доданих до клопотання матеріалів вбачається, що відомості до міжнародної бази Інтерпол щодо розшуку гр. ОСОБА_4 були внесені за ініціативою компетентних органів РФ 19.12.2022.

Підставою для затримання ОСОБА_4 та застосування у подальшому відносно нього тимчасового арешту є документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави у виді тримання під вартою.

Так, відповідно до інформації, що надана ВМПС ГУНП в Одеській області від 11.12.2024 за №11-2024, згідно з банками даних Інтерпол, станом на 11.12.2024 особа з анкетними даними ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , розшукується на міжнародному рівні (червоне оповіщення №А-10835/12-2022 від 19.12.2022) з метою відбування покарання у виді позбавлення волі строком 6 років за вчинення злочину, передбаченого ч.4ст.150 (втягнення малолітніх у злочинну діяльність) та ч.2 ст.161 (грабіж) КК РФ. Вирок суду Kuibyshevskiy District Court of St. Petersburg від 30.09.2010.

Злочини, вчинення яких інкриміновані ОСОБА_4 на території РФ, - відповідає злочинам, передбаченим ч.1ст.304 КК України, ч.2 ст.186 КК України та є екстрадиційними, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі більше ніж на 1 рік.

Строки давності притягнення до відповідальності, передбачені ст. 80 КК України не спливли.

Особу затриманого встановлено паспортом громадянина Республіки Молдова НОМЕР_1 , що виданий 06.06.2022.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення подальшої видачі ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності на території РФ, відповідно до ст.16 Європейської Конвенції «Про видачу правопорушників» від 13.12.1957, особа підлягає арешту строком на 40діб.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні, пояснив, що підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити.

Затриманий ОСОБА_4 будучи належним чином повідомлений про право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності, відмовився від надання згоди на екстрадицію, підтримав думку захисника, пояснив, що він дійсно був засуджений за вчинення правопорушення, але умовно, - за те, що коли з ним не розрахувався власник будівництва, де він, ОСОБА_4 , працював, - він разом з іншими працівниками побили того замовника і забрали в нього свої кошти. Та той час і час ухвалення вироку він носив прізвище " ОСОБА_13 " та після одруження змінив його на " ОСОБА_14 " - на прізвище дружини. Після ухвалення того вироку він, ОСОБА_4 , відмічався 1 рік в РФ, та після того. як в нього почали вимагати кошти - поїхав до себе додому до Р.Молдова, вважав, що він відбув покарання, призначене вироком суду.

Про міжнародний розшук йому не було відомо. До м.Болград він приїжджав на базар, але був затриманий на ПП при в`їзді до України. Просить відпустити його додому.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив відмовити в застосуванні тимчасового запобіжного заходу у виді арешту, зазначивши, що строки відбування покарання його підзахисним спливли, оскільки він був засуджений у 2010-му році, за вчинення тяжкого злочину, а, згідно ст.80 КК України, строк відбування того покарання сплинув у 2022 році, просив застосувати запобіжний захід, пов`язаний з триманням під вартою його підзахисного - не застосовувати, адже підтвердити правомірність оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук Україна не зможе, адже у зв`язку з повномасштабним збройним вторгненням РФ в Україну 24.02.2022 року - усі дипломатичні стосунки між Україною та РФ припинені.

Під час розгляду клопотання, у порядку ч.6 ст.583 КПК України, було встановлено особу затриманого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запропоновано йому зробити заяву, роз`яснено право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на її видачу (екстрадицію), з`ясовувалось бажання скористатися цими правами.

Затриманий ОСОБА_15 не надав згоди на свою видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку.

Суд, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані до нього докази, вислухавши думку кожного з учасників даного кримінального провадження, з`ясував наступне.

Згідно приписів ч.1ст.370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на підставі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідності до ст.131 КПК України, одним з заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України", чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Статтею 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути затриманий або триматися під вартою інакше як на підставі мотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, передбачених законом.

Згідно зі ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.57 року, яка підписана Україною 29.05.1997 року та ратифікована 16.01.98 року (далі Конвенція), договірні сторони зобов`язуються на вимогу видавати одна одній осіб, які перебувають на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.2 Конвенції, ч.1ст.573 КПК України, видача правопорушників здійснюється за правопорушення, за які відповідно до законів запитуваної та запитуючої сторін передбачено покарання на термін не менше одного року або більш тяжке покарання.

Ст. 16 Конвенції, передбачено, що у термінових випадках компетентні органи запитуючої Сторони можуть звертатися з запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи. Компетентні органи запитуваної Сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства. У запиті про тимчасовий арешт повідомляється про існування одного з документів, зазначених у пункті 2 "а" статті 12, і намір надіслати запит про видачу правопорушника. У ньому також зазначається за яке правопорушення буде запитуватися видача, де і коли таке правопорушення було вчинене, а також, у міру можливості, опис зовнішності розшукуваної особи. Запит про тимчасовий арешт надсилається компетентним органом запитуваної Сторони або дипломатичними каналами, або безпосередньо поштою або телеграфом, або через Міжнародну організацію кримінальної поліції (Інтерпол), або у будь-який інший спосіб, який дозволяє мати письмове підтвердження або який визнається запитуваною Стороною. Запитуючий орган без зволікань інформується про результати розгляду його запиту.

Згідно ч.ч.1,2 ст.573 КПК України, запит про видачу особи (екстрадицію) направляється за умови, якщо за законом України хоча б за один зі злочинів, у зв`язку з якими запитується видача, передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше одного року або особу засуджено до покарання у виді позбавлення волі і не відбутий строк становить не менше чотирьох місяців. Запит компетентного органу іноземної держави про видачу особи може розглядатися лише у разі дотримання вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.583 цього Кодексу до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

Згідно ч.ч.3,4 ст.583 КПК України, прокурор звертається до слідчого судді, у межах територіальної юрисдикції якого здійснено затримання, - з клопотанням про застосування тимчасового арешту. До клопотання додаються: протокол затримання особи з відміткою про роз`яснення особі її права надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також права на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності в разі надання згоди на її видачу (екстрадицію); документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави; документи, що підтверджують особу затриманого; письмова заява затриманої особи про згоду на її видачу (екстрадицію), в якій особа може зазначити про відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності (в разі наявності такої письмової заяви).

Згідно з п.10ч.1ст.541 КПК України, тимчасовий арешт - це взяття під варту особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України, на строк, визначений КПК України або міжнародним договором України, до отримання запиту про видачу (екстрадицію).

Наведені вимоги закону свідчать, що тимчасовий арешт за своєю правовою природою є спеціальним запобіжним заходом, який застосовується виключно у межах міжнародно-правового співробітництва компетентних органів держав, що стосується видачі осіб відповідно до вимог Європейської конвенції про видачу правопорушників.

Тобто, при вирішенні питання про застосування тимчасового арешту до затриманої особи суд не вивчає питання її винуватості, наявності відповідних доказів та тим паче не вирішує питання про звільнення особи від покарання призначеного вироком суду іноземної держави, а лише перевіряє наявність відповідних документів органів досудового слідства іноземних держав, які підтверджують факт підозри або обвинувачення особи у вчиненні злочину, а також її перебування у розшуку.

Так, процедурою стосовно обвинуваченого, який перебуває за кордоном, є його притягнення до кримінальної відповідальності заочно або шляхом екстрадиції в країну. Для ефективності судового розгляду у будь-якому разі необхідно ініціювати процедуру оголошення такої особи в міжнародний розшук.

Міжнародний розшук це регламентований нормами національного та міжнародного законодавства комплекс оперативно-розшукових, інформаційно- довідкових, адміністративно-перевірочних заходів, слідчих (розшукових) дій й негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, що здійснюються на території держав-членів Інтерполу з метою встановлення місця знаходження оголошених у розшук осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді та суду й ухиляються від відбування кримінального покарання.

Органом, що здійснює повноваження щодо оголошення особи в міжнародний розшук, є Генеральний секретаріат Інтерполу. Компетентні правоохоронні органи запитуючої держави є лише ініціаторами, які діють через відповідне РА НЦБ Інтерполу.

Міжнародний розшук обвинувачених і внесення їх у базу даних Інтерполу є комплексом відповідних заходів, один з яких є прийняття постанови (ухвали) про оголошення особи в міжнародний розшук і направлення цієї ухвали до Національного центрального бюро Інтерполу в Україні з відповідним клопотанням для передачі в подальшому до Комісії з контролю за файлами Інтерполу задля встановлення місцезнаходження особи.

Однак, судом в ході судового розгляду клопотання, з`ясовано, що перевірити наявність відповідних документів органів досудового слідства іноземних держав, які підтверджують факт підозри або обвинувачення особи у вчиненні злочину, а також її перебування у розшуку - можливість відсутня, оскільки 24 лютого 2022 року об 11:52 була опублікована Заява МЗС України щодо розриву дипломатичних відносин з Російською Федерацією, якою Президент України ОСОБА_16 підтримав пропозицію Міністерства закордонних справ України про розрив дипломатичних відносин України з Російською Федерацією. На доручення Глави Української держави МЗС України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права. Наша держава пішла на такий крок у відповідь на акт збройної агресії РФ проти України, вторгнення російських військ задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю. Наголошуємо, що російська наступальна операція є нападом на суверенітет та територіальну цілісніть України, грубе порушення Статуту ООН та основоположних норм і принципів міжнародного права. Україна заявляє про розрив дипломатичних відносин з Росією без розриву консульських відносин, відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року. Ми будемо продовжувати захищати права та інтереси українців в Росії, у тому числі українських політичних в`язнів. МЗС України також відкликало до Києва тимчасового повіреного у справах України в Російській Федерації ОСОБА_17 для проведення консультацій і розпочало евакуацію українського посольства в Москві. Консульські установи України на території РФ наразі продовжують працювати в штатному режимі. Але є різниця між консульськими установами та посольствами - посольство займається в першу чергу розв`язанням політичних питань (переговори, збір інформації про країну перебування), консульство здійснює контакти з місцевою владою, займається обслуговуванням громадян, розв`язанням їхніх проблем у рамках законодавства і оформленням документів (візи, паспорти, нотаріальні документи, довідки та ін.)

Стосовно заперечень захисника, що прокурором не надано належних доказів відповідно до п.2ч.4ст.583 КПК України щодо невідбуття ОСОБА_4 вироку суду РФ і правомірності оголошення його в міжнародний розшук, слід відзначити, що вирішуючи питання про застосування тимчасового арешту до громадянина Молдови, необхідно брати до уваги, що за ОСОБА_4 , станом на 12.12.2024, розшукується на міжнародному рівні (червоне оповіщення №А-10835/12-2022 від 19.12.2022) з метою відбування покарання у виді позбавлення волі строком 6 років за вчинення злочину, передбаченого ч.4ст.150 (втягнення малолітніх у злочинну діяльність) та ч.2 ст.161 (грабіж) КК РФ - за вироком суду Kuibyshevskiy District Court of St. Petersburg від 30.09.2010., а відтак, існують відповідні правові підстави, оскільки він перебуває у міжнародному розшуку правоохоронних органів іноземної держави, які висловили бажання його арештувати.

Щодо доводів захисника про відсутність правового регулювання для екстрадиції, слід зазначити, що з 22 грудня 2022 року відбулося зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м.Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м.Москві 28 березня 1997 року та ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року №140/98-ВР, у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь.

Однак, незважаючи на те, що на даний час дія вищезазначеної Конвенції та Протоколу припинені, продовжує діяти основоположна Європейська Конвенція про видачу правопорушників 1957 року, учасниками якої є як Україна так і Російська Федерація, а отже дані правовідносини регулюються чинним законодавством.

Однак, видача особи, яка не є громадянином РФ до цього державного утворення - до РФ, яка здійснює військову агресію проти України, - може призвести до негативних наслідків для особи, зокрема до загрози її життю, здоров`ю чи застосування тортур, оскільки ця особа не є громадянином РФ, про це зазначено Верховним Судом у Постанові ККС ВС у справі №757/56198/21-к (провадження №51-1776км22), - якою суд відмовив в задоволенні касаційної скарги прокурора в «екстрадиційній справі».

Кримінальний процесуальний закон не надає права суду при вирішенні питання про можливість тимчасового арешту особи оцінювати законність, правомірність чи обґрунтованість дій компетентних слідчих органів іншої держави.

Однак, з огляду на наведене вище, зважаючи на те, що при розгляді клопотання не вбачається достатніх доказів для екстрадиції ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, а дипломатичні стосунки між Україною та РФ розірвані, що виключає направлення до РФ відповідного запиту, клопотання про застосування тимчасового арешту для екстрадиції до РФ щодо особи, яка не є громадянином РФ - не підкріплене належними і достатніми доказами, а тому, з огляду на твердження захисника щодо спливу строку виконання вищевказаного вироку - застосування у даному випадку тимчасового арешту для екстрадиції гр. ОСОБА_15 - є передчасним і потягне за собою порушення його прав. передбачених міжнародною Конвенцією з прав людини, тому суд дійшов до висновку, що підстави, наведені у клопотанні прокурора підлягають перевірці.

Тому, враховуючи вищевикладене, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню - застосування до особи запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з`являтися до прокурора за першою ж вимогою, і, лише після отримання прокурором переконливих доказів правомірності оголошення ОСОБА_4 до міжнародного розшуку країною-агресором - суд зможе вирішити питання, поставлене прокурором у клопотанні.

Так, запобіжні заходи - це сукупність превентивних заходів забезпечення кримінального провадження, які спрямовані на забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, засудженого через певне обмеження їхніх особистих прав. Запобіжні заходи застосовуються в тих випадках, коли особа ще не визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення (діє принцип презумпції невинуватості коли особа є невинуватою). Тобто застосування запобіжних заходів не повинно розцінюватися як покарання, а вважається тільки певними обмеженнями особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу оцінюються в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Особисте зобов`язання - найбільш м`який запобіжний захід, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, суду за мотивованим клопотанням прокурора, слідчого, погодженого з прокурором, і полягає у прийнятті від обвинуваченого або підозрюваного письмового зобов`язання про те, що він не буде ухилятись від слідства і суду та покладенні на підозрюваного, обвинуваченого виконання ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, наприклад, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; носити електронний засіб контролю тощо.

Тримання під вартою - винятковий запобіжний захід, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України. Щодо вимог заявленого клопотання, судом встановлено, що ч.1 статті 201 КПК України визначено право обвинуваченого, до якого застосовано запобіжний захід, або його захисника подати до місцевого суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, у тому числі - про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч.ч.1 і 3 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, прокурор.

Згідно з ч.5ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Враховуючи вищевикладене, суд бере до уваги виключні обставини, які пов`язані з введенням воєнного стану в Україні, збройною агресією Російської Федерації, а тому обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання - буде достатнім і співмірним з обставинами, що підтверпджуються наданими суду матеріалами.

Відповідно до ч.15ст.615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Тому, за аналогією Закону, суд вважає можливим проголосити всутпну та резолюьтивну частини даної ухвали після чого повний текст її видати прокурору та особі, стосовно якої розглянуто клопотання - відразу після проголошення вступної та резолютивної її частини.

Керуючись ст.29 Конституції України, ст.ст.1-2 Європейської конвенції про видачу правопорушників, ст.ст,2,5-7 Європейської Конвенції з прав людин, ст.ст.7,372, 376, 393, 582, 583, 615 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання виконувача обов`язків керівника Болградської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування тимчасового арешту відносно ОСОБА_18 ( ОСОБА_7 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до громадянина Республіка Молдова ОСОБА_4 ,( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до надходження запиту про його видачу від компетентних органів, але не більше, ніж на 60 днів - до 09.02.2025року включно.

Покласти на громадянина Республіка Молдова ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ч.5ст.194 КПК України, а саме: прибувати до Болградського районного суду Одеської області та до Прокурора Болградської окружної прокуратури Одеської області за першою ж вимогою, та повідомляти суд і прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Строк дії ухвали - до 09.02.2025 року включно.

Громадянина Республіка Молдова ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 - звільнити негайно з-під варти в залі судового засідання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1