Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/418/2025 Справа № 641/5052/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000875 від 14.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000875 від 14.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно обвинувального акту 30.05.2024 року у період часу з 11-00 год. по 12-00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 проживав у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яку орендувала його співмешканка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що знаходилось у квартирі. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, у період дії воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, у той час, коли його співмешканка та власниця квартири були відсутні, заволодів належним потерпілій майном, а саме: мікрохвильовою піччю марки «DELFA» моделі «MD20MW» вартістю 713,00 грн. та телевізором «Ozone HD» 32HN22T2 вартістю 1432,32 грн.

Після цього, ОСОБА_4 з вказаним майном покинув місце вчинення

злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, уклавши договір фінансового кредиту під заставу майна, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду у сумі 2 145,32 грн..

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 у судовому засіданні заявлено клопотання про закриття кримінального провадження за епізодом за ч. 4 ст. 185 КК України, який було вчинено 30.05.2024 року на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки станом на момент проведення судового засідання, набули чинності зміни до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, вплинуло на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність.

Судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 право на закриття кримінального провадження за епізодом за ч. 4 ст. 185 КК України, який було вчинено 30.05.2024 року, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні надав свою згоду на закриття кримінального провадження за епізодом кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, який було вчинено 30.05.2024 року, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння, зазначив, що йому зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження, що надана ним згода є добровільною, йому зрозуміло, що закриття кримінального провадження буде здійснюватися з нереабілітуючих підстав.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи, матеріали справи містять заяву останньої про розгляд справи без її участі.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про таке.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18липня 2024 року №3886-IX«Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст.51КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Правилами ч. 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст.51КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на наведене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п. 169.1 ст. 169розділуIVцьогоКодексудля відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 , окрім іншого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.185 КК України 30.05.2024 року.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений на рівні 3028 гривень, а 50 відсотків від його розміру становлять, 1514 грн..

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 30.05.2024 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості чужого майна яким таємно заволоділа обвинувачений, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 3028 грн. (1514 х 2 =3028).

Як убачається з обвинувального акту, діями ОСОБА_4 30.05.2024 року було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 на суму 2145,32 грн.

Положеннями ч. 1 ст.3 КК України унормовано, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 1, 3 ст.479-2КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст.284КК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Здійснивши аналіз наведених вище положень законів, слід дійти висновку, що відбулася втрата чинності закону шляхом прийняття нового закону і, відповідно, визначення нових меж між адміністративними правопорушеннями (дрібне викрадення чужого майна) та кримінальним правопорушенням (крадіжки). Відтак, наразі не є кримінально карним діянням таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вартість якого у 2024 році становила до 3028 грн., ураховуючи положення ст.5 КК України.

З огляду на наведене вище, беручи до уваги положення статті 5 КК України, судом має бути прийнято рішення в порядку, передбаченому п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України, позаяк вартість викраденого майна відповідно до обвинувального акту менша, ніж верхня межа для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відтак, ураховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України, позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , який надав згоду на закриття кримінального провадження за епізодом, який було вчинено 30.05.2024 року стосовно нього з наведених вище підстав, кримінальне провадження за вказаним епізодом підлягає закриттю через втрату чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Водночас суд враховує, що скасовано кримінальну протиправність вказаного діяння, однак не скасовано його протиправність взагалі. За таких обставин, прокурор не позбавлений можливості, за наявності підстав, направити необхідні документи до органу, уповноваженого порушувати провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. 284, 369-372, 376, 395, 479-2 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000875 від 14.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме за епізодом кримінального правопорушення, який було вчинено 30.05.2024 року, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України через втрату чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Cуддя- ОСОБА_1