Провадження №11-кп/824/1866/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 року, яким:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українець, гр-н України, освіта середня, не одружений, не працює, проживає в АДРЕСА_1 , не судимий, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 27 травня 2024 року ОСОБА_9 , перебуваючи біля будинку № 11 по вул. Вахтанга Кікабідзе в м. Києві, придбав шляхом купівлі у невстановленої особи за 50 грн. одну таблетку, яка містить наркотичний засіб - метадон масою в речовині 0,022 г, яку продовжив незаконно для особистого вживання, тобто без мети збуту, зберігати при собі у паперовому згортку. Того ж дня, близько 11 год. 44 хв., знаходячись біля будинку № 12-л по проспекту Академика Корольова у м. Києві ОСОБА_9 був виявлений працівниками поліції, яким видав вказаний наркотичний засіб.

Вилучено у ОСОБА_10 речовина є наркотичним засобом - метадон (фенадон), обіг якого обмежено згідно з Переліком, затвердженими Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (Таблиця 2, Список №1), розмір якого не становить великий (Таблиця 1, затверджена наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000р.).

Вироком Святошинського районного суду м. Києвавід 13 червня 2024 року ОСОБА_11 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за якою призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 01 (один) рік.

На підставі ч. 2 та ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на вказаний строк на засудженого ОСОБА_8 обов?язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);

5) пройти курс лікування від наркотичної залежності.

Початок відбування призначеного покарання у виді пробаційного нагляду рахувати з дня звернення засудженого до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі ч. 2 ст. 122 КПК України стягнуто з ОСОБА_8 на відшкодування судових втрат за проведення експертизи 3 029 грн. 12 коп. в дохід держави.

Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_12 , подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 року змінити в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням кримінального процесуального закону, шляхом виключення з вироку обов`язку пройти курс лікування від наркотичної залежності. Строк відбуття покарання рахувати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, апеляційна скарга внесена у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Окрім того, відповідно до резолютивної частини оспорюваного вироку, серед іншого, на ОСОБА_11 покладено обов`язок пройти курс лікування від наркотичної залежності.

Однак, прокурор зазначає, що у ході судового розгляду не досліджувалися докази, зокрема висновки відповідних експертів або медична документація, що підтверджують наявність у обвинуваченого наркотичної залежності. Посилання на такі докази відсутнє в оскаржуваному вироку.

Прокурор, зазначає, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував, чи дійсно обвинувачений страждає на захворювання з діагнозом «наркоманія», який встановлюється за результатами проходження медичного обстеження відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР та Інструкції про порядок виявлення та постановки на облік осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, затвердженої спільним наказом МОЗ України, МВС України, Генеральної прокуратури України, МЮ України від 10.10.1997 № 306/680/21/66/5 та зареєстрованої в МЮ України 05.11.1997 № 534/2338.

Крім того, в описовій частині судового рішення міститься інформація, що обвинувачений під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до матеріалів кримінального провадження медичний огляд обвинуваченого не проводився, відсутнє необхідне підтвердження, що обвинувачений має відповідні медичні діагнози щодо наявності наркотичної залежності, що визначена п. 5 ч. З ст. 59-1 КК України, та яка потребує проходження курсу лікування.

Також, зазначає проте що, суд не має необхідних спеціальних знань у галузі медицини і повноважень самостійно встановлювати відповідні медичні діагнози. Судове рішення про покладення на обвинуваченого обов`язку пройти курс лікування від невстановлених йому захворювань, за певних умов можна тлумачити як тортури. Про наявність у обвинуваченого наркотичної залежності можна лише припускати, враховуючи вчинення кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, але таке припущення ґрунтується на допустимих матеріалах кримінального провадження (висновки експертів, медична документація).

Апелянт, звертає увагу, що помилково покладений судом на обвинуваченого обов`язок пройти курс лікування від наркотичної залежності є необґрунтованим та таким, що підлягає виключенню. Оскільки суд першої інстанції у цій частині помилково застосував до обвинуваченого п. 5 ч. З ст. 59-1 КК України, який не підлягав застосуванню.

Тому, відповідно до ч. 1 ст. 49-2 Кримінально виконавчого кодексу України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Однак, місцевим судом в резолютивній частині вироку помилково вказано, що початок відбування покарання ОСОБА_11 належить рахувати не з моменту постановки обвинуваченого на облік уповноваженим органом з питань пробації, а з моменту звернення обвинуваченого до уповноваженого органу з питань пробації. Зазначене твердження не ґрунтується на вимогах Закону та є істотним порушенням п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України. Тому, прокурор зазначає, що суд першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення щодо початку строку відбування покарання обвинуваченим.

Зазначає, проте що виправлення помилок місцевого суду не призведе до погіршення становища обвинуваченого, а тому не вимагає ухвалення нового вироку апеляційним судом.

Від так, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13.06.2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , підлягає зміні в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_11 , за ч.1 ст.309 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюється.

Суд, призначаючи ОСОБА_11 , покарання у виді пробаційного нагляду, врахував загальні засади відповідно до вимог ст.65 КК України, і вирок в частині виду та розміру призначеного покарання прокурором також не оспорюється.

Разом з тим,колегія суддів визнає слушними доводи прокурора щодо помилковості застосування судом до обвинуваченого п. 5 ч. 3 ст. 59-1 КК України.

Положеннями ст.591 КК України встановлено перелік обов`язків, які суд покладає або може покласти на особу, засуджену до покарання у виді пробаційного нагляду. Серед обов`язків, які суд може покласти на особу, засуджену до пробаційного нагляду, є обов`язок пройти курс лікування від наркотичної залежності.

Як убачається з матеріалів судового провадження, відомості про те, що ОСОБА_11 , має наркотичну залежність, відсутні. Згідно досліджених судом даних, які характеризують особу ОСОБА_11 встановлено, що він не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога. Тому покладення на обвинуваченого обов`язку пройти курс лікування від наркотичної залежності, наявність якої не встановлена судом, є порушенням закону України про кримінальну відповідальність. З цих підстав колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора.

Що стосується апеляційних доводів прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме в частині рахування початку строку відбуття призначеного покарання ОСОБА_11 , то він заслуговує на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою суд у резолютивній частині вироку зазначає початок строку відбування покарання.

Разом з цим, в ухваленому відносно ОСОБА_11 вироку, районний суд помилково вказав на те, що час відбування покарання необхідно рахувати дня звернення засудженого до уповноваженого органу з питань пробації, через що вирок суду є неконкретним та незрозумілим для виконання.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 року підлягає зміні, на підставі п.4 ч.1 ст.408 КПК України, в частині рахування початку строку відбуття призначеного покарання та шляхом виключення з його резолютивної частини обов`язку пройти ОСОБА_11 , курс лікування від наркотичної залежності.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 року щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_11 , шляхом виключення з вироку обов`язку пройти курс лікування від наркотичної залежності. Строк відбуття покарання рахувати з дня постановлення на облік уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4