КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_6 Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Таке рішення суд першої інстанції мотивував тим, що, оскільки в рамках кримінального провадження № 00010346 від 26 вересня 2014 року до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не застосовувався, то клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» в редакції від 26.11.2015 року задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , вважаючи ухвалу суду незаконною, просить її скасувати та задовольнити його клопотання в повному _________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/5561/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1

обсязі і звільнити його з під варти, щоб уникнути непорозуміння не виконання закону, який підлягає застосуванню - ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року).

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що, згідно ст. 368 КПК України, суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування основного покарання, бо у строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, а саме з 29.05.2021, яка відбуває покарання в установах попередніх ув`язнень, а це ДУ «Київський слідчий ізолятор», для участі у судовому розгляді кримінальних проваджень, а також, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактичне призначення йому основного покарання, за ініціативою особи, яка подає клопотання (Закон №838-VIIІ) із змінами.

Разом з тим, зазначає, що у вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2024 не зазначено зарахування попереднього ув`язнення, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» в редакції № 838-VIIІ від 26 листопада 2015 року), та маючи обставини, які пом`якшують покарання - п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, за більш ніж два злочини, що входять до сукупності (ст. 70 КК), то у загальній частині ч. 5 ст. 72 КК України звільнення від відбування покарання може бути тільки повним, оскільки ні часткове звільнення від відбування покарання, ні заміна його іншим, більш м`яким, у ч. 5 ст. 72 КК не передбачене.

Також судом у вироку наголошено і на відсутність обтяжуючих обставин відповідно до ст. 67 КК України.

Тому ст. 69 КК України надає суду право в особливих (виняткових) випадках «скоригувати» вимогу загальних засад призначення покарання, закріплених в п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, та призначити більш м`яке покарання, і застосувати ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувавши попереднє ув`язнення, де один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження з розгляду клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_6 з клопотанням в рамках кримінального провадження № 00010346 про зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, як це передбачено положеннями Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (в редакції № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року в задоволенні клопотання було відмовлено.

Постановлене рішення суд першої інстанції мотивував тим, що в рамках кримінального провадження № 00010346 до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не застосовувався, а відтак, клопотання ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» не підлягає задоволенню.

Разом з тим, ст. 539 КПК України передбачено порядок вирішення питань, які виникають під час та після виконання вироку.

Системний аналіз положень ст.ст. 537, 539 КПК України, в частині віднесення вирішення під час виконання вироків окремих питань до певного суду, вказує, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення під час виконання вироку має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК).

Виконання вироку - це завершальна стадія кримінального процесу, в якій вирок суду, що одержав законну силу, звертається до виконання і безпосередньо реалізуються рішення суду про покарання, про відшкодування шкоди тощо та вирішуються питання, що виникають у зв`язку зі зверненням вироку до виконання і його виконанням.

Стаття 532 КПК України визначає, що вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судові рішення суду апеляційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 395 КПК України, строк подання апеляційної скарги на вирок суду складає 30 днів з дня проголошення вироку.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року більш суворим покаранням за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно довідки начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_8 від 03 грудня 2024 року № 08/26857, ОСОБА_6 засуджений:

- 20 серпня 2018 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі. Вирок набув законної сили. Взятий під варту 23 лютого 2017 року;

- 03 березня 2023 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. Вирок набув законної сили. Взятий під варту 29.05.2021 року;

- 26 березня 2024 року вироком Вишгородського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Рахується за Київським апеляційним судом;

- 20 травня 2024 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 України до 5 років позбавлення волі. Рахується за Київським апеляційним судом.

З 10 червня 2021 року по теперішній час утримується в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Таким чином, вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року, в рамках якого ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про зарахування йому строку попереднього ув`язнення ще не набув законної сили, оскільки проходить стадію апеляційного оскарження.

Отже, вирішення судом першої інстанції в порядку ст. 539 КПК України питання про зарахування строку попереднього ув`язнення за вироком, який проходить стадію апеляційного оскарження, є передчасним.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а відтак, апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_6 Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3