Справа № 638/1192/25
Провадження № 1-кп/638/1309/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши без проведення судового розгляду у судовому засідання в приміщенні суду в м. Харкові, в порядку спрощеного провадження, за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження№50000017від 09.01.2025року відносно

обвинуваченого: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, раніше засудженого до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 роки вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 19.07.2024 за ч.1 ст. 309 КК України,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 389КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого: ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 389КК України. Обвинувальний акт внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 50000017від 09.01.2025року.

Згідно з вироком Дзержинського районного суду м. Харків від 19.07.2024 ОСОБА_3 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 роки.

06 вересня 2024 року працівниками Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центру пробації» в Харківській області ОСОБА_3 письмово ознайомлено із порядком та умовами відбування покарання у виді пробаційного нагляду та наслідки їх невиконання згідно зі ст. 49-1 КВК України, попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 3 ст. 389 КК України за ухилення від відбування у виді пробаційного нагляду. 06 вересня 2024 року ОСОБА_3 вручено направлення до Харківського обласного центру зайнятості для працевлаштування або реєстрації як безробітного.

17 вересня 2024 року ОСОБА_3 прибув до Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центру пробації» в Харківській області, згідно з поясненнями ОСОБА_3 за направленням уповноваженого органу з питань пробації до Харківського обласного центру зайнятості не звертався та офіційно не працевлаштувався. У зв`язку із чим останньому було винесено письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності передбаченої ч.3 ст. 389 КК України, повторно роз`яснений порядок та умови відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Проте ОСОБА_3 допустив порушення порядку та умов відбування покарання у виді пробаційного нагляду, а саме не прибув на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та не звернувся до Харківського обласного центру занятості.

ОСОБА_3 діяв умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, маючи реальну можливість виконувати визначені йому судом обов`язки.

15 жовтня 2024 року ОСОБА_3 прибув до Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, згідно з поясненнями ОСОБА_3 не мав поважних причин неприбуття до уповноваженого органу з питань пробації, а також до Харківського обласного центру зайнятості не звертався.

Цього ж дня на підставі ч. 1 ст. 49-1 Кримінально-виконавчого кодексу України до ОСОБА_3 за порушення порядку та умов відбування покарання у виді пробаційного нагляду, працівниками Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центру пробації» в Харківській області застосовано застереження у вигляді письмового попередження про те, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 389 КК України, однак засуджений ОСОБА_3 , не зважаючи на вказане попередження, на шлях виправлення не став та знову допустив порушення умов та порядку відбування покарання, а саме: не з`являвся в дні реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації 01.10.2024, 17.12.2024 без поважної причини, а також на теперішній час не звернувся до Харківського обласного центру зайнятості для працевлаштування або реєстрації, як безробітного.

Таким чином, ОСОБА_3 , достовірно знав, що йому необхідно відбути покарання, призначене вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 липня 2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк 3 роки.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив кримінальне правопорушення проступок, передбачений ч. 3 ст. 389 КК України, тобто, ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Вказані обставини встановлені органом досудового розслідування та не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до приписів ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 389 КК України, класифікується як кримінальний проступок.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні надійшов із заявою ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_4 про розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

За змістом письмової заяви, складеної у присутності захисника ОСОБА_4 , що долучена до обвинувального акту, на виконання вимог ч. 2, 3 ст. 302 КПК України, обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно та добровільно визнав свою винуватість у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст. 389 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з приписами ч. 2 ст. 302 КПК України та згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку.

При цьому прокурор в присутності захисника роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_4 підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Враховуючи позицію учасників судового провадження, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, наявні підстави для розгляду вказаного обвинувального акту у спрощеному провадженні у відповідності до положень ст.381-382 КК України.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами досудового розслідування.

Обставини, що встановлені органом досудового розслідування та які не оспорюються учасниками судового провадження, щодо вчинення яких ОСОБА_3 беззаперечно та добровільно визнав свою винуватість, свідчать про те, що своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - кримінальний проступок, передбачений ч.3 ст. 389 КК України, а саме: ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду строком на 3 роки.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого кримінального правопорушення кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , судом визнається щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ч.1 ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 , є рецидив кримінальних правопорушень.

За таких обставин суд доходить висновку про необхідність призначити покарання у межах санкції ч. 3 ст. 389 КК України, а саме у виді обмеження волі.

Приписами ст. 373 КПК України встановлено, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Статтею 91 КПК України, серед обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Крім того, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи та дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію сторони обвинувачення, та враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 389 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Обвинувачений ОСОБА_3 , засуджений вироком Дзержинського районного суду м. Харкова 19 липня 2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України та йому призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 роки. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що останній покарання за зазначеним вироком відбув частково.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення - одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відносно ОСОБА_3 застосувати вимоги ст. 71 КК України та до новопризначеного за даним вироком покарання, з урахуванням правил п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2024 року.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не обирався.

Судові витрати відсутні.

Позовні вимоги не заявлені.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71, 72, 73 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 липня 2024 року за ч.1 ст. 309 КК України, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді трьох років обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському районному суді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1