УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором відділу Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов"язання відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0001783 від 06.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що в період часу з 09.07.2021 по 20.07.2021, керуючись єдиним умислом ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Рівне, маючи умисел на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, із метою власного матеріального збагачення, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_7 , під приводом пригону із закордону під розмитнення автомобіля марки «VOLKSWAGEN», моделі «TOUAREG», 2015 року випуску, чорного кольору, номер кузова: НОМЕР_1 , номерний знак - бельгійська реєстрація: НОМЕР_2 , який на той час вже на праві власності належав ОСОБА_8 та йому було присвоєно державний номерний знак: НОМЕР_3 , заволодів та розпорядився грошовими коштами останнього в сумі 20 400 доларів, що згідно курсу Національного банку України становить 557 777, 08 грн., які ОСОБА_9 особисто передавав ОСОБА_5 частинами, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду у великому розмірі.

13.11.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом допиту потерпілого;

- протоколом допиту свідка;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Покликаючись на викладені обставини, слідчий вказує на необхідність в застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для забезпечення його явки до органу досудового розслідування та своєчасного проведення слідчих дій по кримінальному провадженню, слідчий просить також покласти на останнього обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні повністю підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`янання ОСОБА_5 , просили його задоволити з підстав викладених у ньому.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання, однак просили провести судове засідання без фіксування судового процесу технічним засобами.

Із урахуванням заяв учасників судового розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши надані матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001783 від 06.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

В межах даного кримінального провадження, за вищевказаних обставин, 13.11.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо, вчинила злочин.

Відповідно до п.175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Під час розгляду клопотання, слідчим та прокурором доведено наявність заявлених ризиків, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи те, що його протиправну діяльність викрито, розуміючи реальність і невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, може вжити заходів, щоб переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Окрім того, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки наведені вище факти у своїй сукупності та логічності свідчать про це. Водночас, перевіряється його причетність до вчинення інших злочинів.

Згідно з положенням Конвенції про захист прав людини, а також загальної спрямованості реформи кримінального судочинства на гуманізацію й підвищення гарантій захисту прав особи, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя приходить до переконання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, та прокурор при його розгляді довели про наявність достатніх даних застосувати до підозрюваного саме такий вид запобіжного заходу.

Крім того, суд приходить до переконання про розумність підозри і вважає, що "розумність підозри, на якій грунтується арешт, складає суттєву частину гарантій від безпідставного арешту й затримання, закріпленої у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції. Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо, вчинила злочин". "Для розумної підозри у значенні статті 5 параграфу 1 (с) потрібно, щоб можна було розумно вважати, що зазначені обставини охоплюються однією із статей Кримінального Кодексу які визначають злочинну поведінку".

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 , п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 ).

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.

За таких умов, з точки зору достатності та взаємозв`язку обставин справи слід зазначити, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Застосування відносно ОСОБА_5 найбільш м`якого запобіжного заходу - особистого зобов`язання може запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ст. 177 КПК України та забезпечить належну поведінку підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить спроби перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 179 КПК України: особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу; підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0, 25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати; контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду - прокурор.

Враховуючи надані та досліджені в судовому засіданні матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 196, 376, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Встановити строк дії ухвали та покладених обов"язків до 28.02.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити для виконання до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, а контроль за виконанням особистого зобов"язання покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває справа.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя -