Справа № 442/19/25
Провадження № 1-в/442/21/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю учасників судового засідання:

прокурора ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

представника ДВК № 40 ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дрогобичі подання начальника державної установи „Дрогобицька виправна колонія (№ 40) ОСОБА_6 про приведення вироку до вимог Закону України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18.07.2024 стосовно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого: 23.01.2019 вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; засуджений: 22.01.2021 Стрийським міськрайонним судом Львівської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, за ст. 71 КК України частково приєднано покарання від 23.01.2019 остаточно до відбуття 2 роки 02 місяці позбавлення волі,

в с т а н о в и в:

До Дрогобицького міськрайонного суду надійшло подання начальника державної установи „Дрогобицька виправна колонія (№ 40) ОСОБА_6 , в якому просить у зв?язку із скасуванням кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення звільнити від кримінальної відповідальності засудженого за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.01.2021 та звільнити від відбування покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.01.2019 в зв`язку із закінченням іспитового строку.

В обгрунтування подання зазначає, що в державній установі „Дрогобицька виправна колонія (№ 40) відбуває покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого: 23.01.2019 вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік; засуджений: 22.01.2021 Стрийським міськрайонним судом Львівської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, за ст. 71 КК України частково приєднано покарання від 23.01.2019 остаточно до відбуття 2 роки 02 місяці позбавлення волі.

Вказує, що в мотивувальній частині вироку від 22.01.2021 встановлено, що ОСОБА_3 24.09.2019 шляхом вільного доступу за попередньою змовою групою осіб викрав майна на загальну суму 486,55 грн, однак був затриманий та злочинний умисел до кінця не довів.

Згідно вироку від 23.01.2019 ОСОБА_3 25.12.2017 за попередньою змовою групою осіб шляхом вільного доступу викрав майно потерпілого на загальну суму 1 818,84 грн, окрім того 21.01.2018, за аналогічних обставин викрав майна на загальну суму 356,48 грн.

Станом на 01.01.2019 2 неоподаткованих мінімуми доходів громадян становили 1921 грн, станом на 01.01.2017 1600 грн.

В судовому засіданні представник державної установи „Дрогобицька виправна колонія (№ 40) ОСОБА_4 підтримала подання, просила його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подання.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали подання та додані до нього матеріали, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів.

Відповідно до вказаного Закону стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Згідно з вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.01.2019 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; у відповідності до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього судом обов`язки; згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.01.2021 ОСОБА_3 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України й призначено покарання у виді 2 (двох) років одного місяця позбавлення волі; відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.01.2019 року та визначити ОСОБА_3 остаточне покарання 2 (два) роки два місяці позбавлення волі; строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Відповідно до мотивувальної частини вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.01.2021 ОСОБА_3 24.04.2019 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) (потерпілому заподіяна шкода на суму 486,55 грн).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ „Перехідні положення Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 921 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 960 грн 50 к.

Згідно з ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.01.2021завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

При цьому, суд вважає за необхідне ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.01.2019 в зв`язку із закінченням іспитового строку.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів, суд

у х в а л и в :

Подання задовольнити.

У зв`язку з усуненням караності діяння звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.01.2021 з виправної колонії негайно.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.01.2019 в зв`язку із закінченням іспитового строку з виправної колонії негайно.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_1