УХВАЛА

25 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 278/1640/19

провадження № 51-5413 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевірила касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 5 травня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 червня 2024 року і

встановила:

Захисник ОСОБА_4 звернулась із касаційною скаргою, в якій, порушуючи питання про перегляд згаданих судових рішень у касаційному порядку, також просить поновити строк касаційного оскарження.

Своє клопотання щодо процесуального строку ОСОБА_4 коротко виклала у прохальній частині касаційної скарги. Разом із цим у поданій скарзі зазначається, що апеляційний суд 10 червня 2024 року проголосив резолютивну частину рішення, його повний текст не вручив і не скерував стороні захисту в межах строку, встановленого ст. 426 КПК. За твердженням скаржниці, ураховуючи воєнний стан, відпустку та перебування на лікарняному вона не мала можливості отримати копію ухвали безпосередньо в суді, а після закінчення тримісячного строку двічі зверталась із письмовими запитами щодо направлення оспорюваної ухвали, яку отримала лише 22 листопада 2024 року. А тому вважає, що процесуальний строк пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали провадження за скаргою, колегія суддів дійшла такого висновку.

За правилами ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана впродовж трьох місяців із дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк із дня вручення йому копії ухвали.

Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, захисник ОСОБА_4 брала участь у суді апеляційної інстанції, ухвалене рішення цей суд оголосив 10 червня 2024 року. Однак із касаційною скаргою ОСОБА_4 звернулась лише 5 грудня 2024 року (згідно з відміткою на конверті), тобто після закінчення встановленого законом строку касаційного оскарження.

У силу приписів ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.

Виходячи з норм процесуального права, під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до касаційного суду у строк, визначений законом. Такі обставини має бути підтверджено скаржником.

За практикою Європейського суду з прав людини поновлення строків оскарження судового рішення може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважним, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника; оцінка поважності причини пропуску здійснюється індивідуально у кожній справі з урахуванням принципу юридичної визначеності; вирішення питання про поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду.

Однак у клопотанні не міститься аргументів, які б у розумінні законодавчих приписів свідчили про наявність обставин, що унеможливлювали письмове звернення захисника до суду касаційної інстанції в строк, визначений у ст. 426 КПК. Посилання ОСОБА_4 на отримання копії оспорюваної ухвали нею та засудженим у листопаді 2024 року не можна визнати прийнятними, адже закон пов`язує строк подання захисником касаційної скарги саме з моментом проголошення рішення судом апеляційної інстанції. Відпустка не є непереборною обставиною, а воєнний стан ще не свідчить про її існування, ураховуючи здійснення апеляційного провадження за участі сторони захисту. У разі зацікавленості авторка клопотання не була позбавлена можливості ознайомитись із повним текстом ухвали апеляційного суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень, загальний доступ до котрої забезпечено 20 червня 2024 року. Захисник також не спростовує того факту, що в межах тримісячного строку нею не вчинялось жодних дій для отримання копії оспорюваного рішення.

Таким чином наведені захисником причини пропущення процесуального строку касаційного оскарження не можна визнати поважними. Отже, у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення вказаного строку необхідно відмовити.

Тому згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга захисника ОСОБА_4 підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 5 травня 2023 року та ухвали Житомирського апеляційного суду від 10 червня 2024 року відмовити, а касаційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6