Справа № 450/3618/24 Провадження № 1-кп/450/377/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000546 від 11.07.2024,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000546 від 11.07.2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. 12.07.2024 ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду підозрюваному ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів із визначенням розміру застави, який в подальшому, в ході проведення судового розгляду кримінального провадження продовжено судом. 30.07.2024 обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.4 ст.186 КК України скеровано на розгляд до Пустомитівського районного суду Львівської області. 21.11.2024 Пустомитівським районним судом Львівської області ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 7 /семи/ років позбавлення волі, запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили. 05.02.2025 ухвалою Львівського апеляційного суду вирок Пустомитівського районного суду Львівської області скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції, запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено до проведення підготовчого судового засідання у суді першої інстанції, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 05.04.2025 року.

Необхідність продовження застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється тим, що ризики передбачені п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати. Зокрема, обвинувачений усвідомлюючи те, що його протиправну діяльність викрито, розуміючи, що у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, може вжити заходів, щоб переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності. Слід також враховувати, що ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеною особою, зареєстрований та проживав у Запорізькій області Кам`янко-Дніпровському районі, с. Велика Знам`янка, у подальшому переїхав до модульного містечка для переселенців у с. Хоросно Пустомитівського району Львівської області, але безпосередньо перед подією інкримінованого кримінального правопорушення перебував на підробітках у Закарпатській області. Беручи також до уваги суспільну небезпеку вчиненого діяння в умовах воєнного стану, тяжкість злочину, відсутність постійного місця проживання, продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_3 повністю відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та є необхідним для того, щоб запобігти спробам останнього переховуватися від суду. Крім того, стосовно ОСОБА_3 30.05.2024 скеровано обвинувальний акт про його обвинувачення за ч. 5 ст. 407 КК України до Франківського районного суду м. Львова за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином проти встановленого порядку несення військової служби.

Наявність ще додаткового обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення додатково підсилює ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення. Відсутність ОСОБА_3 без поважних причин у місці дислокації військової частини НОМЕР_1 та проведення останнім службового часу на власний розсуд, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з інкримінованим йому у даному кримінальному провадженні вчинення злочину за ч. 4 ст. 186 КК України. Більш м`які запобіжні заходи не в силі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку. На підставі наведеного просить клопотання задоволити.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив таке задоволити з підстав викладених в клопотанні, а також запропонував призначити обвинувальний акт у кримінальному провадженні до судового розгляду, оскільки вважає, що під час досудового розслідування органами досудового розслідування та прокуратури були дотриманні встановлені КПК України норми. Прокурор вказує, що підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту немає.

Обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили замінити запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою; проти призначення судового розгляду обвинувального акту не заперечили.

Потерпілий просив змінити запобіжний захід обвинуваченому на не пов`язаний з триманням під вартою; щодо призначення судового розгляду обвинувального акту не заперечив.

Проаналізувавши обвинувальний акт, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, з`ясувавши думку учасників процесу, суд, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність відповідних ризиків, передбачених частиною 1 даної статті. Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу.

У ч. 1 ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.07.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів з моменту фактичного затримання, а саме з 22:50 год. 11.07.2024 до 08 вересня 2024 року включно. Визначено ОСОБА_3 , заставу у розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 гривень.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.08.2024 застосовано щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів тобто до 25 жовтня 2024 року, включно, з визначенням застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 05.02.2025 вирок Пустомитівського районного суду Львівської області скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції, запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено до проведення підготовчого судового засідання у суді першої інстанції, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 05.04.2025 року.

Розглядаючи заявлене клопотання про продовження міри запобіжного заходу, суд послідовно враховує положення ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, а також частини 2 ст. 29 Конституції України.

Відповідно до пункту 3 статті 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Однак, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання щодо доцільності застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що така доцільність ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Водночас суд виходить із необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання чи схиляння їх до зміни даних ними показань на стадії досудового розслідування, оскільки останні судом не допитувалися.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених статтею 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Відтак, суд доходить переконання, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

При розгляді клопотання прокурора судом не встановлено обставин, які б виключали перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, такий виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню його від суду, тобто підстави для застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою не відпали.

Враховуючи вищенаведене та ризики визначені ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що судовий розгляд неможливо завершити до закінчення строку тримання під вартою, суд приходить до висновку, що слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151400 гривень, що відповідає п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Крім того, на переконання суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не здатен забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Даних про те, що обвинувачений ОСОБА_3 за станом здоров`я чи з інших причин не може утримуватися під вартою судом не встановлено.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість підстав для застосування запобіжного заходу, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, вислухавши думку учасників судового провадження щодо клопотання прокурора, суд прийшов до висновку про доцільність застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави у розмірі 151400 гривень.

Крім того, з`ясувавши думку учасників процесу, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч.4 ст. 186 КК України внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000546 від 11.07.2024 стосовно ОСОБА_3 , слід призначити до судового розгляду, з наступних підстав:

угоди у кримінальному провадженні в порядку ст.ст. 468 470, 472 КПК України від учасників кримінального провадження до суду не надходило;

із обвинувального акту видно, що підстав для закриття кримінального провадження немає;

обвинувальний акт складений у відповідності до вимог КПК України та при його затверджені прокурором дотримано вимоги закону;

підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності немає, кримінальне провадження підсудне Пустомитівському районному суду Львівської області.

Із наведеного вбачається, що підстав для прийняття судом рішення у порядку п.п. 1- 4 ч. 3 ст. 314 КПК України немає.

Судовий розгляд цього обвинувального акту у кримінальному провадженні, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід проводити у відкритому судовому засіданні, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 182-184, 193, 194, 315, 371, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Велика-Знам`янка Кам`янко-Дніпровського району Запорізької області, українцю, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, відносно якого 30.05.2024 скерований обвинувальний акт до Франківського районного суду м. Львова за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 за контрактом, у військовому званні «старший солдат», запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів із визначенням застави у розмірі 50 /п`ятдесят/ прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400 гривень.

Строк дії ухвали про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 25 травня 2025 року включно.

Обвинучений або заставодавець (фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок суду у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У випадку внесення вказаного розміру застави, на відповідний рахунок, обвинувачений ОСОБА_3 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до прокурора та суду;

- не відлучатися з Запорізької області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та скерувати начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» для відома та виконання.

Призначити обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 186 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000546 від 11.07.2024 стосовно ОСОБА_3 у відкритому судовому засіданні 28.04.2025 о 10 год. 30 хв.

Судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 186 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000546 від 11.07.2024 стосовно ОСОБА_3 , проводити суддею одноособово.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 28.03.2025 о 08 год. 00 хв.

СуддяОСОБА_1