Справа № 161/9363/24
Провадження № 1-кп/161/1663/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 16 грудня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003983 від 25.12.2023, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня спеціальна, не працює, має на утриманні малолітню дитину, неодружений,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 25.12.2023 (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), діючи умисно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, проник на огорожену територію домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , звідки викрав велосипед марки «L'ECLAIR», вартість якого згідно висновку судового експерта №СЕ-19/103-23/14605-ТВ від 29.12.2023 станом на 25.12.2023 складала 2700 гривень, спричинивши ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином, обвинуваченому ОСОБА_3 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно таємно викрав велосипед, не оспорюючи його вартість. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд його суворо не карати та не позбавляти волі.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаними із проникненням у сховище, вчиненими в умовах воєнного стану, вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, оскільки такі обставини підтверджені в ході розгляду кримінального провадження.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 ,відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, є особою молодого віку, на його утриманні перебуває малолітня дитина, відомості про негативну характеристику відсутні, не перебуває на обліку у нарколога чи психіатра.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи позицію, як сторони обвинувачення, а також потерпілого, який у своїй заяві щодо призначення покарання не наполягав на призначенні суворого покарання, так і сторони захисту, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши мінімальний іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

З огляду на приписи ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами під час застосування таких норм, забезпечують єдину правозастосовну практику і є обов`язковими для всіх судів України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 призначається покарання із застосуванням ст.75 КК України, вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.08.2024 (справа № 161/9363/24, провадження №1-кп/161/924/24) необхідно виконувати самостійно, з огляду на правовий висновок, який викладений у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.04.2024.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.08.2024 (справа № 161/9363/24, провадження №1-кп/161/924/24) в частині виконання призначеного ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.162 КК України у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень виконувати самостійно.

Речові докази:

-велосипед марки «L'ECLAIR», залишити потерпілому ОСОБА_6 за належністю;

-каністру металеву зеленого кольору, медичну аптечку, мотузку рожевого кольору, ганчірку бірюзового кольору із нашаруванням бруду, металевий складний ножик, газовий балончик із наклейкою червоного кольору, паперові сарветки «Ruta», ікону на панель, викрутку із ручкою червоного кольору, ліхтарик із зеленою смужкою, освіжувач повітря «AERO», пластикову мотузку синього кольору, викрутку із ручкою сірого кольору, страховий поліс на транспортний засіб «Opel cadet», державний номерний знак НОМЕР_1 , та ключі запалювання до даного автомобіля, повернути власникам/законним володільцям.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 2650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) гривень 48 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий