ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду кримінальне провадження №0000075 від 04.06.2023за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2024 року про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України (далі- КК),-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції обвинуваченого ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК на підставі п.7 ч.1 ст.284 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, а провадження у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.122 КК - закрито.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити ухвалу суду першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що положення ч.1 та ч.2 ст.284 КПК передбачають різні за змістом передумови для закриття кримінального провадження. Зокрема, як зазначає апелянт, п.7 ч.1 ст.284 КПК передбачає закриття кримінального провадження у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення за ч.1 ст.122 КК, відповідно до п.3 ч.1 ст.477 КПК, відноситься до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення.

При цьому прокурор зауважує, що як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, судом зазначено, що потерпілий ОСОБА_11 просив прийняти відмову від подальшого підтримання обвинувачення відносно ОСОБА_8 у зв`язку з примиренням з обвинуваченим.

Крім того, як зазначає апелянт, під час судового розгляду жодна із сторін кримінального провадження не зверталася до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_8 .

За таких обставин прокурор вважає, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.1 ст.122 КК, яке відповідно до положень ст.477 КПК є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК. Проте, на переконання апелянта, суд не звернув уваги на вказані обставини та зазначені вимоги КПК, та допустив, як у мотивувальній, так і в резолютивній частинах свого рішення порушення щодо правильного тлумачення закону, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином прокурор вважає, що суд в порушення вимог ст.ст.370, 372 КПК, вийшов за межі суті питання, що вирішувалося ухвалою під час судового розгляду і прийняв рішення всупереч клопотання потерпілого, чим порушив правові підстави та порядок звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

З огляду на вищенаведене прокурор просить апеляційний суд ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.122 КК змінити, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.1 ст.122 КК - закрити у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_7 від підтримання обвинувачення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, просив їх задовольнити у повному обсязі, вислухавши думку потерпілого, обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог процесуального закону судом першої інстанції не дотримано виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів даного кримінального провадження ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК, що мало місце 03 червня 2023 року, приблизно о 18.00 годині, на городі, який розташований на території домоволодіння АДРЕСА_1 , та який під час словесного конфлікту з ОСОБА_7 взяв до рук господарські вила та завдав один удар дерев`яним держаком вил по голові потерпілого, спричинивши тому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Під час судового розгляду захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 заявила клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_7 від подальшого підтримання обвинувачення у зв`язку з примиренням з обвинуваченим. Вказане клопотання було підтримано як самим обвинуваченим ОСОБА_8 , так і потерпілим ОСОБА_7 .

Тому суд першої інстанції, виходячи з вказаних обставина та посилаючись на положення п.7 ч.1 ст.284 КПК, звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, а кримінальне провадження закрив.

Натомість з такими висновками місцевого суду не погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Положення частини першої та другої статті 284 КПК передбачають різні правові підстави для закриття кримінального провадження.

Зокрема, п.7 ч.1 ст.284 КПК, на який у своєму рішенні посилався суд першої інстанції, передбачає закриття кримінального провадження якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Кримінальне правопорушення за ч.1 ст.122 КК, що інкримінується обвинуваченому ОСОБА_8 , відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК, відноситься до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення та за обставинами справи не пов`язане з домашнім насильством.

Між тим п.1 ч.2 ст.284 КПК передбачає іншу підставу для закриття кримінального провадження судом, а саме у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Підстави для звільнення від кримінальної відповідальності визначені розділом IX Кримінального кодексу України.

Зокрема ст.46 КК передбачає звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Однак за матеріалами даного кримінального провадження сторона захисту звернулася до суду із клопотанням не про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим ( ст.46 КК ), а саме про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_7 від подальшого підтримання обвинувачення у зв`язку з примиренням з обвинуваченим. Тому підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у місцевого суду були відсутні, про що слушно вказує прокурор в поданій апеляційній скарзі.

Отже, як вірно вказує апелянт, мотиви ухваленого рішення судом першої інстанції свідчать про неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, що у свою чергу перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч.1 ст.409 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:) неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно п.3 ч.1 ст.413 КПК неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_10 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а ухвала Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2024 року зміні щодо мотивів закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 413 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2024 року змінити, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.1 ст.122 КК - закрити на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_7 від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення, але на неї учасниками кримінального провадження може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4