Справа № 344/3809/24
Провадження № 11-кп/4808/545/24
Категорія ч.2 ст.389 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,-

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено покарання у виді одного року пробаційного нагляду.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання повністю приєднано покарання невідбуте за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.12.2022 року з урахуванням ухвали Івано-Франківського міського суду від 21.08.2023 року та призначено обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді пробаційного нагляду на строк один рік тридцять днів.

На підставі до ч.2 ст.59-1 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

29.12.2022 ОСОБА_8 засуджений вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17 000 гривень.

21.08.2023 року ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області призначене відповідно до вироку Івано-Франківського міського суду від 29.12.2022 покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян замінено на покарання у виді 240 годин громадських робіт.

19.09.2023 року ОСОБА_8 з`явився до Івано-Франківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області, де йому роз`яснено умови з відбування покарання у виді громадських робіт та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, про що засуджений власноручно підписався.

Таким чином, ОСОБА_8 , зобов`язався відпрацювати 240 годин громадських робіт у повному обсязі.

20.09.2023 року засудженому видано направлення в КП «Міська ритуальна служба» для відбування призначеного покарання під підпис.

Однак, ОСОБА_8 , незважаючи на попередження про недопущення порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт та зобов`язання відбувати вказане покарання, не маючи наміру виконувати громадські роботи, усвідомлюючи протиправний характер своєї умисної бездіяльності, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи цього, без поважних на те причин ухилився від відбування покарання та не виконував покладені на нього обов`язки у встановлені дні та час для відбування громадських робіт.

Згідно відповідей, отриманих на запити з медичних установ Івано-Франківська та ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», засуджений ОСОБА_8 в період відпрацювання громадських робіт в місцях позбавлення волі не перебував та за медичною допомогою не звертався. Листки непрацездатності засудженому ОСОБА_8 , не видавались та про причину відсутності можливості відпрацювання громадських робіт в КП «Міська ритуальна служба» останній не повідомляв.

Станом на 20.02.2024 з призначених 240 годин громадських робіт ОСОБА_8 не відпрацював жодної години.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу. Просить скасувати вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2024 року за закрити дане кримінальне провадження.

Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема посилається на те, що Івано-Франківський міський суд, постановляючи ухвалу від 21.08.2023 року не мав підстав заміняти покарання призначене ОСОБА_8 вироком Івано-Франківського міського суду від 29.12.2022 року за ч. 1 ст. 309 КК України, у виді штрафу на покарання у виді громадських робіт, так як ч. 1 ст. 309 КК України не передбачає такого виду покарання. При цьому, ні ОСОБА_8 , ні його захисник не брали участь у розгляді провадження про заміну покарання та не могли подавати суду докази, заявляти клопотання, у зв`язку з чим порушено право ОСОБА_8 на захист. Крім того, копія ухвали від 21.08.2023 року до цього часу не вручена ОСОБА_8 .

Звертає увагу суду на те, що із протоколу допиту без номеру та дати вбачається, що ОСОБА_8 не знав, що йому покарання у виді штрафу замінено на громадські роботи, при цьому останній зазначив, що 11.05.2023 року сплатив призначений судом штраф у сумі 3300 грн., а решту не міг сплатити в зв`язку з тяжким матеріальним становищем. Разом з тим, борг в сумі 13700 грн. ОСОБА_8 сплатив 28.02.2024 року. Таким чином, на час досудового розслідування за ч.2 ст. 389 КК України уже відбув покарання з вироком суду, оскільки сплатив призначений судом штраф.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги. Зокрема, обвинувачений стверджував, що йому не було відомо про ухвалу Івано-Франківського міського суду від 21.08.2023 року, якою покарання у виді штрафу замінено на покарання у виді громадських робіт. Водночас, обвинувачений не заперечував, що працівники органу пробації повідомляли його про вищевказане судове рішення та попередили його під підпис про порядок і умови відбування покарання;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, просив вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає, що суд першої інстанції з необхідною та достатньою повнотою не встановив фактичні обставини провадження. Водночас, з апеляційних доводів слідує, що сторона захисту фактично не погоджується з ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21.08.2023 року, яка набрала законної сили.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.12.2022 року ОСОБА_8 був засуджений за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17 000 гривень.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29.03.2023 року несплачену суму штрафу в розмірі 17000 грн. було розстрочено на строк 10 місяців. Зобов`язано ОСОБА_8 починаючи з 01.04.2023 року сплачувати на користь держави щомісячно по 1700 грн. Ухвала набрала законної сили 06.04.2023 року та 28.04.2023 року ухвала надійшла до уповноваженого органу з питань пробації. 28.04.2023 року засудженому, за адресою місця проживання, вказаною в судому рішенні, поштою було надіслано повідомлення про те, що він зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, що встановлені рішенням суду та роз`яснено, що, у разі несплати чергового платежу під час призначення штрафу з розстрочкою виплати, суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу за поданням уповноваженого органу з питань пробації замінює несплачену суму штафу покарання у виді громадських, виправних робіт або позбавленням волі відповідно до закону.

12.05.2023 року засуджений ОСОБА_8 надав уповноваженому органу з питань пробації копію квитанції про сплату 3300 грн. Таким чином, залишилась несплаченою сума штрафу в розмірі 13700 грн.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.08.2023 року покарання у виді штрафу у розмірі 13700 грн., що становить 806 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, згідно вироку Івано-Франківського міського суду від 29.12.2022 року, було замінено на покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.

Вищевказане рішення суду не було оскаржено обвинуваченим або його захисником до апеляційної інстанції, набрало законної сили та підлягало до виконання.

19.09.2023 року ОСОБА_8 з`явився до Івано-Франківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області, де йому роз`яснено умови з відбування покарання у виді громадських робіт та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, про що засуджений власноручно підписався.

20.09.2023 року засудженому видано направлення в КП «Міська ритуальна служба» для відбування призначеного покарання під підпис.

Однак, станом на 20.02.2024 з призначених 240 годин громадських робіт ОСОБА_8 не відпрацював жодної години.

Доводи апеляційної скарги, якими зазначається про незаконність ухвали Івано-Франківського міського суду від 21.08.2023 року, яка набрала законної сили та підлягає до виконання, колегія суддів уважає необґрунтованими, оскільки вказана ухвала не є предметом апеляційного перегляду в цьому кримінальному провадженні й суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити доводи про її незаконність та необґрунтованість.

Колегія суддів вважає, що доводи про те, що ОСОБА_8 повністю виконав вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.12.2022 року в частині призначеного йому покарання у вигляді штрафу є неспроможними, оскільки повна сума штрафу була сплачена засудженим вже після того, як судом було змінено порядок виконання судового рішення та несплачену суму штрафу замінено на інше покарання у вигляді громадських робіт. Зокрема, зі змісту доводів ОСОБА_8 та його захисника вбачається, що 28.02.2024 року засуджений сплатив 13700 грн. як суму штрафу за вироком суду, хоча достеменно знав, що у відповідності до рішення суду зобов`язаний відбувати покарання у вигляді громадських робіт.

Так, ухвала Івано-Франківського міського суду від 21.08.2023 року набрала законної сили 29.08.2023 року та є обов`язковою до виконання, оскільки обов`язковість судового рішення є однією із важливих складових принципу правової визначеності, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд в постанові від 21 лютого 2020 року у справі №813/2646/18 вказав, що принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. Дія цього принципу проявляється не лише у чіткості та зрозумілості закону, скільки в процесі його правозастосування. Гарантія остаточності та обов`язковості судових рішень є складовими принципу правової визначеності та означають, що остаточне рішення правомочного суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим як для сторін процесу, так і для суду, який ухвалив це рішення, і не може переглядатися.

Обвинувачений ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду підтвердив те, що був ознайомлений органом пробації зі змістом ухвали суду від 21.08.2023 року та з порядком і умовами відбування встановленого судом покарання.

Таким чином, ОСОБА_8 , будучи в належній формі ознайомленим із порядком та умовами відбування покарання, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаним додержуватися встановлених відповідно до КВК України порядку та умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному для нього об`єкті та відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, ігнорував вимоги законодавства, умисно ухилився від покладених на нього обов`язків та не з`явився на громадські роботи без поважних причин, тим самим ухилився від відбування покарання у вигляді громадських робіт, яке було йому замінено ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21.08.2023 року.

На переконання колегії суддів, установивши фактичні обставини справи, дослідивши та проаналізувавши зібрані під час досудового розслідування й надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення, надавши доказам оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Апеляційним розглядом встановлено, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, а саме, його вік, стан здоров`я, наявність на його утриманні трьох дітей, а також відсутність обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.389 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і справедливим щодо досягнення мети покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухваленим з дотриманням вимог як кримінального процесуального закону, так і закону про кримінальну відповідальність, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5