Справа № 308/858/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 погодженого прокурором відділу Закарпатської спеціалізованої прокуратури прокуратури Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Калини, Тячівського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово не працюючого, одруженого, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, є особою з інвалідністю з дитинства ІІІ групи, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні №0000404, відомості про яке 19.08.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу Закарпатської спеціалізованої прокуратури прокуратури Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні №0000404, відомості про яке 19.08.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 08.02.2024, та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, але на території Закарпатської області, діючи за попередньою змовою групою осіб із особами, матеріали щодо яких виділені в окремі кримінальні провадження, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір на протиправне збагачення шляхом отримання грошових коштів за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, достовірно знаючи, що з 24.02.2022 у відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, на період дії якого чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України, організував незаконне переправлення через державний кордон України особи, яка діяла під контролем працівників правоохоронних органів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сприяли його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, що виразилось в наступному. Так, 08.02.2024 ОСОБА_4 в ході телефонної розмови із особою, яка діяла під контролем працівників правоохоронних органів ОСОБА_7 , досяг усної домовленості, щодо організації ним ( ОСОБА_4 ) незаконного переправлення його ( ОСОБА_7 ) через державний кордон України поза межами офіційних пунктів пропуску за грошові кошти в розмірі 4000 доларів США, які останній мав сплатити йому після протиправного перетину державного кордону України, при цьому надавши йому чіткі гарантії такого незаконного перетину державного кордону України та висловивши при цьому вказівки про дату, місце і час його прибуття для протиправного перетину державного кордону України. В подальшому, 10.02.2024 ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, в телефонній розмові надав вказівку ОСОБА_7 прибути до м. Івано-Франківськ, звідки останній повинен доїхати до м. Мукачево Закарпатської області, де вже його ( ОСОБА_7 ) заберуть і відвезуть до тимчасового місця проживання, задля подальшого його незаконного переправлення через державний кордон України, при цьому, повторно наголосивши, що йому ( ОСОБА_7 ) необхідно сплати йому ( ОСОБА_4 ) грошові кошти в розмірі 4000 доларів США після успішного ним ( ОСОБА_7 ) перетину державного кордону.

Так, ОСОБА_7 , діючи на виконання наданих ОСОБА_4 вказівок, 24.02.2024 через м. Івано-Франківськ прибув до м. Мукачева, звідки його ( ОСОБА_7 ) біля магазину «SPAR», що по вул. Я. Мудрого, 98 А, що навпроти залізнодорожнього вокзалу, о 18 годині 13 хвилин підібрали до транспортного засобу марки «Volkswagen Touran», д.н.з. НОМЕР_1 та відвезли до банного комплексу «Фазенда», розташованого за адресою Тячівський район, смт. Дубове, вул. Луг, 90 А.

У подальшому, з метою доведення свого злочинного плану до кінця, ОСОБА_4 , у невстановлений час, але не пізніше 25.02.2024, залучив як співучасників вчинення цього злочину осіб, матеріали щодо яких виділені в окремі кримінальні провадження (як провідників), які згідно з відведеними їм функціями повинні були безпосередньо переправити ОСОБА_7 через державний кордон України поза встановленими офіційними пунктами пропуску.

У той же час, задля доведення свого злочинного наміру до кінця, особа, матеріали щодо якого виділені в окреме кримінальне провадження, з метою організації незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 25.02.2024, та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, але на території Закарпатської області, діючи за попередньою змовою групою осіб, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи злочинний намір на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, залучив іншого співвиконавця злочину іншу особу, матеріали щодо якого виділені в окреме кримінальне провадження, який у відповідності до відведеної йому ролі повинен був на власному транспортному засобі марки «TOYOTA LAND CRUISER 100», д.н.з. НОМЕР_2 , оминаючи контрольно-пропускні пункти на території Закарпатської області, доставити ОСОБА_7 до лінії державного кордону між Україною та Румунією задля протиправного перетину зазначеними особами державного кордону України.

Надалі особи, матеріали щодо якого виділені в окреме кримінальне провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 , маючи злочинний намір на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, 25.02.2024 близько 17 години 50 хвилин, прибувши на транспортному засобі марки «TOYOTA LAND CRUISER 100», д.н.з. НОМЕР_2 , в якому також вже перебували ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ) до каплички, що розташована на кільцевій автомобільній трасі Т0728, між населеними пунктами с. Калини та смт. Дубове Тячівського району Закарпатської області, біля якої наявний вказівний знак «Golden Palace», а також електроопора із номерним позначенням №11, підібрали ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, й надалі, особа, матеріали щодо якого виділені в окреме кримінальне провадження, керуючи транспортним засобом марки «TOYOTA LAND CRUISER 100», д.н.з. НОМЕР_2 , за вказівками іншої особи, матеріали щодо якого виділені в окреме кримінальне провадження, з метою недопущення викриття їхніх дій працівниками правоохоронних органів, попрямував гірською місцевістю Тячівського району Закарпатської області у напрямку державного кордону між Україною та Румунією, де відповідно до розподілених функцій між співучасниками вчинення цього злочину, особи, матеріали щодо яких виділені в окремі кримінальні провадження, повинні були безпосередньо переправити у незаконний спосіб через державний кордон України, тобто поза межами встановлених пунктів пропуску ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , однак, під час руху вказаного транспортного засобу до лінії державного кордону України, зазначені особи були викриті та затримані працівниками правоохоронних органів.

30.01.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 ч. КПК України.

30.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 25.02.2024, який проводився між населиними пунктами с. Луг та с. Косівська Поляна, Рахівського району, на відстані близько 3 км до лінії державного кордону, зокрема в ході проведення огляду ОСОБА_7 , повідомив, що ОСОБА_12 разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на транспортному засобі під керуванням ОСОБА_12 доставляли його до лінії державного кордону, де в подальшому мали переправити його до Румунської Республіки за грошову винагороду в розмірі 4000 доларів США; протоколами допиту свідка ОСОБА_7 , який в ході допиту вказав, що громадяни ОСОБА_12 разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підібрали його на автомобілі марки «TOYOTA LAND CRUISER 100», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 та відвозили їх до лінії державного кордону, де вони мали його перетнути в незаконний спосіб, при цьому, попередньо домовившись про організацію його перетину державного кордону по мобільному телефону із невідомою йому особою, яка керувала його діями та надавала вказівки із цього приводу; протоколом контролю за вчиненням злочину відносно ОСОБА_4 , в ході якого задокументовано факт організації останнім незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України; протоколом аудіо, -відеоконтролю відносно ОСОБА_4 , в ході якого задокументовано факт організації останнім незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон Україния; висновком експерта за результатами проведеної фоноскопічної експертизи голосу ОСОБА_4 , із якої вбачається, що голос та мовлення особи, яка надавала ОСОБА_7 під час проведення НСРД в порядку ст. 260 КПК України, вказівки, щодо організації перетину державного кордону є голосом та мовленням ОСОБА_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що саме за проханням ОСОБА_4 він на транспортному засобі марки «Volkswagen Touran», д.н.з. НОМЕР_1 відвіз ОСОБА_7 до банного комплексу «Фазенда», розташованого за адресою Тячівський район, смт. Дубове, вул. Луг, 90 А; протоколом слідчого експерименту із свідком ОСОБА_15 , який в ході слідчої дії відтворив події, пов`язані із транспортуванням за проханням ОСОБА_4 . ОСОБА_7 до місця надання останньому тимчасового місця проживання, тобто до банного комплексу «Фазенда», розташованого за адресою Тячівський район, смт. Дубове, вул. Луг, 90 А; іншими матеріалами кримінального провадження.

Як зауважує слідчий, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, зокрема останній будучи мешканцем Тячівського району Закарпатської області, яке є прикордонним районом та межує із Республікою Румунію, а також те, що останній може вільно покинути територію України, що підтверджується наданою інформацією центру обробки спеціальних інформацій ДПСУ, згідно із якої вбачається, що ОСОБА_4 в період часу з 01.01.2024 по 03.07.2024 41 раз перетинав державний кордон України, в такому випадку наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі під час досудового розслідування матиме можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні, які можуть свідчити проти нього щодо його протиправної діяльності, зокрема, ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у позапроцесуальні відносини із свідками та залякувати і схиляти їх до дачі слідству неправдивих показань, а тому існують достатні підстави вважати на незаконний вплив на них зі сторони підозрюваного. Окрім того, знаходячись на волі, ОСОБА_4 зможе може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, які викривлятимуть фактичні обставини самої події скоєного кримінального правопорушення, відтак, в даному випадку наявний ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України. Окрім цього, ОСОБА_4 , не маючі стабільного офіційного доходу для проживання так як останній офіційно не працевлаштований, та з метою забезпечення себе матеріально, може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, тобто наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

На думку слідчого, вказані обставини свідчать про неможливість застосування щодо ОСОБА_4 особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту або застави, так як такі ним дотримані не будуть та являються недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно з запобіжним заходом у виді тримання під вартою. З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не забезпечать реальної можливості запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КК України.

На підставі викладеного, слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калини Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, українця за національністю, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, непрацюючого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження, зауваживши на наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання слідчого, оскільки даний запобіжний захід є занадто суворим, Фера раніше не притягувався до відповідальності, має позитивну характеристику, є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства, ризики нічим не підтверджено, досудове розслідування проводилось майже рік, за цей час з`являвся до слідчого, у 2024 році неодноразово перетинав державний кордон, оскільки цим заробляє, вплив на свідків відсутній, оскільки за цей час міг би це вже зробити, просив застосувати запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, повідомив, що не розуміє, у чому полягає злочин, займається перевезеннями, багато людей перевозить з 2010 року, такі йому дзвонять. Ні від кого нічого не брав і не обіцяв.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею у судовому засіданні, Головним управлінням національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000404, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину вбачається, що 30.01.2025 року о 09 год. 07 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

30.01.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Статтею 131 КПК України визначено, що запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України» (Заява N 40107/02) питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину та санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Так, слідчим суддею досліджено: протокол огляду місця події від 25.02.2024; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_7 ; протокол огляду предмету від 26.02.2024; протоколи пред`явлення для впізнання за фотознімками від 26.02.2024; протокол пред`явлення будівлі для впізнання за фотознімками від 26.02.2024; протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії "Аудіо-, відеоконтроль особи" від 26.03.2024; протокол контролю за вчиненням злочину від 26.03.2024 відносно ОСОБА_4 , в ході якого задокументовано факт організації останнім незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України; протокол за результатами контролю за вчиненням злочину від 26.03.2024; висновок експерта від 01.07.2024 №СЕ-19/107-24/6967-ВЗ за результатами проведеної фоноскопічної експертизи голосу ОСОБА_4 , із якої вбачається, що голос та мовлення особи, яка надавала ОСОБА_7 під час проведення НСРД в порядку ст. 260 КПК України, вказівки, щодо організації перетину державного кордону є голосом та мовленням ОСОБА_4 ; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 25.03.2024, який повідомив, що саме за проханням ОСОБА_4 він на транспортному засобі марки «Volkswagen Touran», д.н.з. НОМЕР_1 відвіз ОСОБА_7 до банного комплексу «Фазенда», розташованого за адресою Тячівський район, смт. Дубове, вул. Луг, 90 А; протокол проведення слідчого експерименту від 15.01.2025 із свідком ОСОБА_15 , який в ході слідчої дії відтворив події пов`язані із транспортуванням за проханням ОСОБА_4 . ОСОБА_7 до місця надання останньому тимчасового місця проживання, тобто до банного комплексу «Фазенда», розташованого за адресою Тячівський район, смт. Дубове, вул. Луг, 90 А. Вважаю обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04, рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що докази та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор дають достатні підстави для висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, зокрема останній будучи мешканцем Тячівського району Закарпатської області, яке є прикордонним районом та межує із Республікою Румунію, а також те, що останній може вільно покинути територію України, що підтверджується наданою інформацією центру обробки спеціальних інформацій ДПСУ, згідно із якої вбачається, що ОСОБА_4 в період часу з 01.01.2024 по 03.07.2024 41 раз перетинав державний кордон України, незважаючи на те, що такий здійснювався, зі слів підозрюваного, у зв`язку з перевезеннями осіб, що не перешкоджає також самому вільно покинути територію України, в такому випадку наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі під час досудового розслідування матиме можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні, які можуть свідчити проти нього щодо його протиправної діяльності, зокрема, ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та залякувати і схиляти їх до дачі слідству неправдивих показань, а тому існують достатні підстави вважати на незаконний вплив на них зі сторони підозрюваного. Окрім того, знаходячись на волі, ОСОБА_4 зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, які викривлятимуть фактичні обставини самої події скоєного кримінального правопорушення, відтак, в даному випадку наявний ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України. Інші ризики не підтверджені.

У даному випадку стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявні обґрунтовані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Доводи сторони захисту зазначених висновків слідчому судді не спростовують, а матеріали провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою. Наявність характеризуючих даних про особу підозрюваного, на які посилається сторона захисту, не можуть бути безумовними підставами для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, яких ще не було допитано, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Відомостей про неможливість перебування в умовах ізоляції від суспільства у слідчого судді немає.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На виконання зазначених вимог слідчий суддя, враховуючи обставини кримінального правопорушення та стадію досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, вважає за можливе одночасно визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слідчий суддя враховує, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, слідчий суддя вважає, що у зв`язку з наведеним та з урахуванням тяжкості злочину, його високого ступеня суспільної небезпеки, а також даних про особу підозрюваного та ризиків, встановлених слідчим суддею, останньому слід визначити заставу в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (3028 грн.), відповідно становить 242240 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками. При цьому слідчим суддею враховано розмір предмета злочину.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у разі внесення застави на підозрюваного у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого чи прокурора за кожним їх викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; повідомляти слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи (служби); здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 09 год. 07 хв. 30.01.2025.

Встановити строк дії ухвали до 28 березня 2025 року, включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , обов`язків, передбачених КПК України, 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 5 ст.194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого чи прокурора за кожним їх викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- повідомляти слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи (служби).

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 31 січня 2025 року.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1