№ провадження 1-в/646/27/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові подання державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)», відносно засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, працездатного, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.03.2020 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки,

засудженого вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.08.2023 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання частково приєднати основне покарання невідбуте за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.03.2020 року та остаточно до відбуття 5 років 1 місяць позбавлення волі,

щодо приведення вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.08.2023 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, -

встановив:

ДУ «Диканівська виправна колонія (№ 12)» звернулася до суду з вищевказаним поданням, посилаючись на те, що в установі відбуває покарання ОСОБА_3 , який засуджений 03.03.2020 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки, засудженого вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова 08.08.2023 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання частково приєднати основне покарання невідбуте за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.03.2020 року та остаточно до відбуття 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислюється з моменту його затримання в порядку виконання вироку.

Початок строку: 06.06.2024, кінець строку: 06.07.2029.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.08.2023 вартість викраденого ОСОБА_3 у 2023 році склала 437,37 грн., що є меншим двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

У зв`язку з декриміналізацією вчиненого засудженим діяння, установа виконання покарань на підставі ст. 5, ч. 3 ст. 74, п.13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України звернулася до суду з цим поданням.

Представник установи виконання покарань та засуджений в судове засідання не з`явились, повідомлялися про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином. Надали суду заяви, в яких вимоги подання підтримали в повному обсязі, розгляд справи просили проводити без їх участі.

Прокурор подання підтримав та просив його задовольнити, про що надав суду відповідну заяву.

Суд, дослідивши матеріали подання та перевіривши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

Під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Як встановлено під час судового розгляду, 03.03.2020 Комінтернівським районним судом м. Харкова ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки. Крім того, ОСОБА_3 20.01.2021 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України та завдав матеріальну шкоду на суму 437,37 грн., у зв`язку з чим 08.08.2023 Комінтернівським районним судом м. Харкова ОСОБА_3 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання частково приєднано основне покарання невідбуте за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.03.2020 та остаточно до відбуття 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 06.06.2024. Кінець строку відбування покарання 06.07.2029.

Засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в Державній установі «Диканівська виправна колонія (№ 12)».

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян за ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 5 під. 1 роз. ХХ Перехідних положень ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. 00 коп., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1п. 169.1 ст. 169 роз. IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 ПК України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином, після набрання чинності Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 викрадення чужого майна є кримінально караним діянням, якщо його вартість становить понад два неоподатковуваних мінімумів доходів, а саме: в 2021 році 1135 грн. х 2 = 2270,00 грн.

Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09 серпня 2024 року), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідних правопорушень.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведені норми закону, суд встановив, що застосовуючи зворотну дію закону у часі на момент вчинення ОСОБА_3 злочину, за який він був засуджений, слід дійти висновку, що особа, яка викрала чуже майно, може бути притягнута до кримінальної відповідальності у разі, якщо сума матеріальної шкоди станом на момент вчинення правопорушення перевищує 2270,00 грн. (у 2021 році). В даному випадку сума є нижчою, що свідчить про відсутність підстав притягнення до кримінальної відповідальності.

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу, що визначено положеннями статті 74 КК України.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

При цьому ОСОБА_3 не звільняється від відбування покарання призначеного вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.03.2020 за вчинення кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 186 КК України.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.08.2023, за вчення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином подання ДУ «Диканівська виправна колонія (№ 12)» про вирішення питання щодо приведення вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.08.2023 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 відносно засудженого ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, ст.ст. 4, 5, 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Подання Державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)» щодо приведення вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.08.2023 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу країни про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року відносно засудженого ОСОБА_3 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.08.2023, за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.03.2020, за ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 рокита таким, що відбув покарання.

Копії ухвали направити до ДУ «Диканівська виправна колонія (№ 12)».

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Суддя: ОСОБА_1