Провадження №1-кп/635/31/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року с-ще Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000541 від 15 жовтня 2024 року

за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с-ща Манченки (Санжари), Харківського р-ну, Харківської області, українець, громадянин України, одружений, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимий, в силу ст. 89 КК України, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, за таких обставин.

Так, у вересні 2024 року, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, у ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить потерпілому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник раптовий корисливий умисел на заволодіння чужого майна. ОСОБА_4 , з метою реалізації свого раптового, злочинного, корисливого умислу, направленого на таємне викрадення вказаного майна, діючи в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов через вхідну хвіртку зі сторони городу свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на територію вищевказаного домоволодіння, де його увагу привернули два господарські приміщення. Після чого ОСОБА_4 , продовжуючи свої противоправні діяння, направленні на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження навісних замків зазначених приміщень, відчинив вхідні двері, та незаконно проник до них у середину, де побачив та в подальшому викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме : газовий балон з клапаном, червоного кольору, 50 літрів, вартість якого згідно висновку експерта №4793/24 від 16.10.2024 за результатами проведення товарознавчої експертизи 1050 грн.; винний бутель об`ємом 50 літрів, вартість якого згідно висновку експерта №4793/24 від 16.10.2024 за результатами проведення товарознавчої експертизи 1100 грн.; універсальний дерево-обробляючий станок УБОН-1, 800 Ватт, вартість якого згідно висновку експерта №4793/24 від 16.10.2024 за результатами проведення товарознавчої експертизи 2300 грн.; два водяних погружних насоси «Струмок» вартість яких згідно висновку експерта №4793/24 від 16.10.2024 за результатами проведення товарознавчої експертизи 1032 грн. та теплову піч типу буржуйка L, 4 КВТ/30 м.кв, вартість якої згідно висновку експерта №4793/24 від 16.10.2024

за результатами проведення товарознавчої експертизи 1990 грн., які протягом зазначеного дня перетягнув до себе додому та покинув місце вчинення злочину, розпорядившись зазначеним майном на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду на загальну суму 7472 грн. розмір якої встановлено на підставі висновку судово-товарознавчої експертизи №4793/24 від 16.10.2024.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_4 , передбачена ч. 4 ст. 185 КК України.

Позиція сторін кримінального провадження

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , повністю згоден з пред`явленим обвинуваченням, беззаперечно визнає його, а наведені в обвинуваченні час, місце, спосіб та всі обставини вчинення злочину встановлено та наведено у обвинувальному акті вірно. Свої дії піддав критичній оцінці, висловивши жаль щодо скоєного. Просив допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки йому цілком зрозуміло детально роз`яснене висунуте обвинувачення, він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх немає ніякої необхідності.

Прокурор, підтримуючи обвинувачення, заявив клопотання про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та про дослідження окремих матеріалів кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду належним чином, 11 березня 2025 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, у призначенні покарання покладається на розсуд суду, цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлений.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, наслідки застосування частини третьої ст.349 КПК України обвинуваченому та учасникам судового провадження роз`яснені, та вони вважають недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, суд доходить висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого

Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням ОСОБА_4 , суд робить обґрунтований висновок про те, що показання обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч.3 ст.349 КПК України, доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 , «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» та кваліфікує його дії:

за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Злочини проти власності становлять одну із найнебезпечніших злочинних діянь, оскільки вони посягають на право власності, що є об`єктом злочину статті 185 Закону України про кримінальну відповідальність.

Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих.

Кваліфікуючою ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), є вчинення в умовах воєнного стану.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і

свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який продовжено по теперішній час.

ОСОБА_4 вчинив злочини з прямим умислом на заволодіння чужим майном. Змістом умислу обвинуваченого охоплюється його переконаність у тому, що викрадення ним майна здійснюється таємно від потерпілих у володінні чи під охороною яких знаходиться майно з корисливим мотивом, що характеризує суб`єктивну сторону злочину.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені статтею 66 Кримінального кодексу України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, підлягає покаранню за вчинення тяжкого злочину, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, ставлення ОСОБА_4 до скоєного, впливу призначеного покарання на виправлення обвинуваченого, з метою захисту прав і законних інтересів особистості, суспільства і держави, з урахуванням вимог справедливості і цілей правосуддя, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі без ізоляції від суспільства в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Мотиви ухвалення інших рішень

Запобіжний захід ОСОБА_4 , не обирався.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Витрати пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи № 4793/24 від 16 жовтня 2024 року складають 420 грн. 00 коп., відповідно до вимог частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, суд стягує з ОСОБА_4 на користь держави.

Цивільний позов відсутній.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи за № 4793/24 від 16 жовтня 2024 року, у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 00 коп.

Речові докази: : газовий балон з клапаном, червоного кольору, 50 літрів, винний бутель об`ємом 50 літрів, універсальний дерево-обробляючий станок УБОН-1, 800 Ватт, два водяних погружних насоси «Струмок» та теплову піч типу буржуйка L, які знаходяться на відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_5 залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 15 статті 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (частина 7 статті 376 КПК України).

Суддя ОСОБА_1