"31" березня 2025 р. Справа № 363/395/25
УХВАЛА

31 березня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000479 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000479 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор висловив думку про можливість призначення справи до судового розгляду.

Представник потерпілої ОСОБА_4 підтримала думку прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 також не заперечував щодо призначення справи до судового розгляду. Просив проводити судовий розгляд у закритому судовому засіданні, у зв`язку з розголошенням стану здоров`я обвинуваченого, а саме інформації про стан його здоров`я та діагнозу та перебування близьких родичів обвинуваченого на тимчасово окупованій території. Крім того, заявив клопотання про зупинення судового провадження в зв`язку з тяжкою тривалою психічною хворобою обвинуваченого до його видужання.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Прокурор та представник потерпілої щодо слухання справи у закритому судовому засіданні заперечували у зв`язку з його необгрунтованістю та просили відмовити в задоволенні клопотання про зупинення судового провадження, так як обвинувачений не надав жодних доказів того, що він не може брати участь у судових засіданнях за станом здоров`я саме у зв`язку з тяжкою хворобою. Крім того вказали, що він проходить амбулаторне лікування, а не стаціонарне.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступних висновків.

Провадження за обвинувальним актом підсудне Вишгородському районному суду Київської області. Обвинувальний акт відносно обвинуваченого складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України і поверненню прокурору не підлягає. Підстав для закриття кримінального провадження чи його направлення прокурору для проведення досудового провадження немає. Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення кримінального провадження до судового розгляду відсутні.

Відтак, суд приходить до висновку про необхідність призначення кримінального провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 до судового розгляду.

Щодо клопотання захисника та обвинуваченого про зупинення кримінального провадження та про судовий розгляд у закритому судовому засіданні, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 КПК України, у разі якщо обвинувачений ухилився від суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку або видужання і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.

З огляду на положення вказаної статті, суд має розглянути питання щодо наявності у даній справі наступних обставин: 1) обвинувачений захворів на тяжку тривалу хворобу; 2) вказана хвороба виключає його участь у судовому провадженні.

Розглядаючи вказане питання, суд виходить із того, що кримінальне процесуальне законодавство не містить переліку захворювань, які виключають участь обвинуваченого у судовому провадженні, а також переліку доказів, які можуть вказувати на наявність такої хвороби, тому звертається до п. 5 ч.1 ст. 138 КПК України та певних відомчих документів.

Стаття 335 КПК України містить вказівку на тяжку тривалу хворобу обвинуваченого, яка виключає його участь у судовому провадженні. Враховуючи особливості наведених вище положень ст. 138 та ст. 335 КПК України та відсутності визначення у КПК України поняття «тяжка хвороба» або «тяжка тривала хвороба», суд вважає, що для визнання наявності «тяжкої тривалої хвороби» достатньо визначити фізичний стан особи, в якому вона перебуває тривалий час та факт того, що така хвороба (стан) об`єктивно перешкоджає самостійному пересуванню та участі даної особи у судовому засіданні або унеможливлює тимчасове залишення лікувального закладу. Без встановлення факту тяжкої хвороби питання її тривалості для застосування положень ст. 335 КПК України не буде мати жодного значення. Питання тривалості такої тяжкої хвороби визначаються об`єктивними даними, які додатково необхідно підтвердити відповідними медичними документами.

Тобто, тяжкою є така хвороба, яка виключає можливість обвинуваченого бути присутнім у судових засіданнях або брати необхідну участь у судовому розгляді, а її тяжкість визначається на основі Переліку захворювань, які є підставою для подання в суд матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, встановленого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерством охорони здоров`я України від 18 січня 2000 року.

Наявність психічної хвороби встановлюється шляхом проведення судово-психіатричної експертизи, а наявність іншої тяжкої хвороби - консиліумом лікарів відповідного профілю, що підтверджується відповідними лікарськими довідками.

Суд вважає, що подані захисником медичні документи не є достатніми для висновку про тяжкість хвороби обвинуваченого та неможливість його явки в суд.

Надані захисником копії консультативних висновків, виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, довідок, свідоцтв про хворобу та ін. не підтверджують об`єктивну неможливість участі обвинуваченого в судовому розгляді та недостатні для зупинення судового провадження щодо ОСОБА_5 . Медичні документи, подані захисником, не містять висновку консиліуму лікарів відповідного профілю про наявність у обвинуваченого «тяжкої хвороби».

Тому, з огляду на викладене, аналіз зазначеної документації, на переконання суду, дає підстави для висновків про те, що обвинувачений ОСОБА_6 хоча і має певну хворобу, разом з цим перебіг якої дозволяє брати участь у судових засіданнях. Крім того, характер такого захворювання дає можливість спрогнозувати тривалість лікування.

Вирішуючи питання у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд, суд приходить до таких висновків.

Вимоги ст. 27 КПК України визначають засади гласності та відкритості судового провадження. Кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито. Слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі: 1) якщо обвинуваченим є неповнолітній; 2) розгляду справи про кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи; 3) необхідності запобігти розголошенню відомостей про особисте та сімейне життя чи обставин, які принижують гідність особи; 4) якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом; 5) необхідності забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні (ч. 2 ст. 27 КПК України).

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод в пункті 1 статті 6 проголошує про те, що кожен має право на публічний розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. В рішенні «Шагін проти України» (Заява N 20437/05) зазначено, що забезпечення відкритості судового розгляду становить основоположний принцип, закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції. Такий публічний характер судового розгляду гарантує сторонам у справі, що правосуддя не здійснюватиметься таємно, без публічного контролю; це також один із засобів підтримання довіри до судів. Здійснення правосуддя і, зокрема, судовий процес набувають легітимності завдяки гласності. Забезпечуючи прозорість здійснення правосуддя, гласність, таким чином, сприяє реалізації мети пункту 1 статті 6, а саме справедливому судовому розгляду, забезпечення якого є одним з основоположних принципів демократичного суспільства у значенні Конвенції (п.56).

Суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про здійснення судового розгляду у закритому судовому засіданні, оскільки не доведено, що під час розгляду обвинувального акту можуть бути розголошені відомості, що охороняється законом.

Таким чином, наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ст.316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду. Судовий розгляд має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 314-316, 369 КПК України, суд,-

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зупинення судового провадження та розгляд кримінального провадження у закритому судовому засіданні залишити без задоволення.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000479 по обвинуваченю ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який відбудеться у приміщенні Вишгородського районного суду Київської області о 12 год. 00 хв. 10 квітня 2025 року.

Провести судовий розгляд кримінального провадження суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 03.04.2025 року 11.00 год.

Головуючий ОСОБА_1