Справа № 367/9457/24
Провадження №1-кс/367/1585/2024
УХВАЛА

Іменем України

04 грудня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 20.09.2024, у кримінальному провадженні, відомості про яке 13.09.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000363, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239-1 КК України,

встановив:

До слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 20.09.2024 у кримінальному провадженні, відомості про яке 13.09.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000363, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239-1 КК України, в якому просить: скасувати арешт на транспортний засіб марки «МАЗ», модель «5551», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який доставлено та поміщено на спеціальний майданчик, що розташований за адресою: Київська область, Бучанський район, смт. Макарів, вул. Василя Стуса,37, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на транспортний засіб марки «МАЗ», модель «5551», накладну № 28/4 від 12.04.2024, видану ФОП ОСОБА_6 , яка поміщена та запакована до сейф пакету № RIC 2099111.

Обґрунтовуючи подане клопотання, адвокат вказує, що ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 20.09.2024 накладено арешт на тимчасово вилучене майно, що належить ОСОБА_5 , яке було виявлене та вилучене 12.09.2024 у період часу з 13.00 год. по 13.40 год. під час проведення огляду місця події, автомобільної ділянки дороги за координатами 50 градусів, 48'74'87пн.ш.,30 градусів 266318 зх.д, а саме: транспортний засіб марки «МАЗ», модель «5551», д.н.з. НОМЕР_1 , із ґрунтом в кузові, який доставлено та поміщено на спеціальний майданчик, що розташований за адресою: Київська область, Бучанський район, смт. Макарів, вул. Василя Стуса, 37, для тимчасового зберігання; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на транспортний засіб марки «МАЗ» модель 5551, яке поміщено та запаковано до сейф пакету № RIC 2099125; накладну № 28/4 від 12.04.2024, видану ФОП ОСОБА_7 , яка поміщена та запакована до сейф пакету № RIC 2099111.

Зазначає, що володілець майна ОСОБА_5 надав працівникам поліції відповідну накладну та повідомив про обставини придбання грунту, що вказує на законність його походження.

Наголошує, що вилучений стороною обвинувачення транспортний засіб являється єдиним джерелом доходів ОСОБА_5 , що суттєво впливає на його матеріальний стан.

Відтак, на думку адвоката, на даний час наявні підстави для скасування арешту майна щодо вказаного майна.

У судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 та власник майна ОСОБА_5 підтримали вимоги клопотання та просили задовольнити клопотання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, оскільки, на його думку, арешт на майно накладено обґрунтовано та скасуванню не підлягає, вважав, що потреба в арешті майна ОСОБА_5 є такою, що дотепер не відпала.

Заслухавши пояснення власника майна ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_4 , дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження № 0000363, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Частиною другою цієї статті визначені випадки, у яких допускається арешт майна, серед яких визначена конфіскація майна як вид покарання.

Так, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20.09.2024 клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна задоволено. Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, що належить ОСОБА_5 , яке було виявлене та вилучене 12.09.2024 у період часу з 13.00 год. по 13.40 год. під час проведення огляду місця події, автомобільної ділянки дороги за координатами 50 градусів, 48'74'87пн.ш.,30 градусів 266318 зх.д, а саме: транспортний засіб марки «МАЗ», модель «5551», д.н.з. НОМЕР_1 , із ґрунтом в кузові, який доставлено та поміщено на спеціальний майданчик, що розташований за адресою: Київська область, Бучанський район, смт. Макарів, вул. Василя Стуса, 37, для тимчасового зберігання; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на транспортний засіб марки «МАЗ» модель 5551, яке поміщено та запаковано до сейф пакету № RIC 2099125; накладну № 28/4 від 12.04.2024, видану ФОП ОСОБА_7 , яка поміщена та запакована до сейф пакету № RIC 2099111.

При цьому арешт накладено слідчим суддею з метою збереження вказаного майна, оскільки воно є доказом у кримінальному провадженні та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до п. 1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 № 223-558/0/4-13, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчі судді зобов`язані, зокрема, перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів, зважати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для застосування заходів забезпечення (ч. 3 ст. 132 КПК) покладається на слідчого та/або прокурора.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 0000363, судом встановлено, що матеріали кримінального провадження не містять жодних вказівок прокурора або інших процесуальних рішень органу досудового розслідування щодо необхідності проведення інших слідчих дій з арештованим майном.

У вказаному кримінальному провадженні не пред`явлено підозру жодній особі та не вчинено жодних дій, спрямованих на ефективне розслідування.

Даних про те, що у кримінальному провадженні потребується проведення додаткових досліджень в ході досудового розслідування, прокурором не надано.

В той же час, Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»), а будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»), тобто має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Слідчий суддя бере до уваги те, що слідчий та прокурор не надали до суду даних про проведення будь-яких слідчих дій щодо встановлення обставин кримінального правопорушення та власник майна ОСОБА_5 тривалий час позбавлений можливістю користуватися належним йому автомобілем, який утримується на штрафмайданчику.

Розумність та співмірність обмеження прав власності законного власника суперечить завданням кримінального провадження, зазначений захід забезпечення кримінального провадження порушує права власника ОСОБА_5 , оскільки призводить до надмірного обмеження прав, тому клопотання про скасування арешту майна підлягає частковому задоволенню.

У зв`язку з чим, з метою дотримання пропорційності співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою їх застосування, а також з метою дотримання справедливого балансу, слідчий суддя вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою від 20.09.2024 (справа № 367/9457/24) на тимчасово вилучений 12.09.2024 автомобіль МАЗ, модель «5551», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , в частині заборони користування ним, залишивши обмеження у вигляді заборони відчуження та розпорядження.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 169-174, 372, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 20.09.2024 на тимчасово вилучений 12.09.2024 автомобіль МАЗ, модель «5551», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , - скасувати в частині позбавлення права користування вказаним майном.

У решті клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Ухвала про скасування арешту майна підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1