1Справа № 335/4824/24 1-кп/335/329/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , законного представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_13 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0000041 від 13.02.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, Запорізької області, українця, громадянина України, який має базову середню освіту, студента Запорізького професійного торгово-кулінарного ліцею, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Оріхів, Запорізької області, українця, громадянина України, який має базову середню освіту, студенту другого курсу Федорівського центру професійної освіти, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, Запорізької області, українця, громадянина України, який має базову середню освіту, студента першого курсу Фахового коледжу Класичного приватного університету, неодружений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2024 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , прибув до торгівельного центру «Україна», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147, де в цей час перебував натовп невстановлених осіб, які проводили дозвілля біля входу у торгівельний центр «Україна» та кафе «Макдональдс» та 09.02.2024 року приблизно о 18 годині 10 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи біля торговельного центру «Україна», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147 у натовпі малознайомих осіб, які проводили дозвілля біля торгівельного центру «Україна» і які при невстановлених обставинах та у невстановлений час були обізнані з тим, що ОСОБА_14 розповсюдив в мережі Інтернет інформацію відносно батьків невизначеного кола підлітків, які проводять дозвілля біля ломбарду «Демос» образливого характеру, після того, як малознайомий ОСОБА_5 неповнолітній ОСОБА_8 разом із потерпілим ОСОБА_14 попрямували у провулок між буд. 145 та 147 по пр. Соборному м. Запоріжжя, попрямував за ними і діючи без значного розриву у часі, приблизно о 18:36 годині, перебуваючи у провулку між буд. 145 та 147 по пр. Соборному м. Запоріжжя, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин пов`язаних із небажанням потерпілого вибачитися перед ним через образливі висловлювання в мережі Інтернет, умисно наніс ОСОБА_14 не менше трьох хаотичних ударів кулаком руки у тулуб та обличчя, у тому числі і удар головою потерпілого о металевий паркан, та удар правою медіальною стороною стопи у праву сторону тулубу потерпілого ОСОБА_14 завдаючи йому фізичного болю, чим спричинив ОСОБА_14 рану в лобовій ділянці справа на межі лінії росту волосся, травматичний вплив якої брав участь в формуванні у ОСОБА_14 струсу головного мозку, який у сукупності із вказаним ушкодженням кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після чого ОСОБА_14 , побоюючись за своє життя та здоров`я, підвівшись на ноги, почав тікати в напрямку пр. Соборного, але зіткнувся з перехожим, у зв`язку з чим його наздогнали малознайомий ОСОБА_5 . ОСОБА_8 , а інші невстановлені особи почали тягнути ОСОБА_14 в напрямку вул. Леоніда Жаботинського у покинуту будівлю, яка розташована біля спортивного клубу «ФітФанс», що розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул. В`ячеслава Зайцева (Лермонтова), б. 9а, хаотично наносивши удари руками та ногами по тулубу потерпілого ОСОБА_14 завдаючи йому фізичного болю.

У подальшому у невстановлений час у покинутій будівлі, яка розташована біля спортивного клубу «ФітФанс» що розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул. В`ячеслава Зайцева (Лермонтова), б. 9а, ОСОБА_5 зник з місця події.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

09.02.2024 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_11 , прибув до торгівельного центру «Україна», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147, де в цей час перебував натовп невстановлених осіб, які проводили дозвілля біля входу у торгівельний центр «Україна» та кафе «Макдональдс» та 09.02.2024 року приблизно о 18 годині 03 хвилин, ОСОБА_11 перебуваючи біля торговельного центру «Україна», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147 у натовпі малознайомих осіб, які проводили дозвілля біля ТЦ «Україна» і які при невстановлених обставинах були обізнані з тим, що ОСОБА_14 розповсюдив в мережі Інтернет інформацію відносно батьків невизначеного кола підлітків, які проводять дозвілля біля ломбарду «Демос» образливого характеру, приблизно о 18:03 годині, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, зумовлених конфліктом із раніше йому невідомим потерпілим ОСОБА_14 , по факту відмови останнім вибачитися за некоректні висловлювання в мережі Інтернет та з приводу нецензурної лайки у бік ОСОБА_11 умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_14 наніс один удар кулаком правої руки в ліву скроню обличчя ОСОБА_14 , чим спричинив ОСОБА_14 синець у лівій скроневій ділянці, травматичний вплив якого брав участь в формуванні у ОСОБА_14 струсу головного мозку, який у сукупності із вказаним ушкодженням кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_14 .

Таким чином, своїми діями ОСОБА_15 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

09.02.2024 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , прибув до торгівельного центру «Україна», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147, де в цей час перебував натовп невстановлених осіб, які проводили дозвілля біля входу у торгівельний центр «Україна» та кафе «Макдональдс» та 09.02.2024 року приблизно о 18 годині 04 хвилин, ОСОБА_8 перебуваючи біля торговельного центру Україна», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147 у натовпі малознайомих осіб, які проводили дозвілля біля ТЦ «Україна» і які при невстановлених обставинах були обізнані з тим, що ОСОБА_14 розповсюдив в мережі Інтернет інформацію відносно батьків невизначеного кола підлітків, які проводять дозвілля біля ломбарду «Демос» образливого характеру, приблизно о 18:04 годині, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, зумовлених конфліктом із раніше йому відомим потерпілим ОСОБА_14 , по факту відмови вибачитися за некоректні висловлювання останнім в мережі Інтернет, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_14 наніс один удар кулаком правою рукою в обличчя біля лівого ока та один удар кулаком лівої руки в тулуб потерпілого завдавши останньому фізичного болю. Після чого відійшов від потерпілого.

У цей час ОСОБА_8 , діючи без значного розриву у часі, знаходячись біля торговельного центру «Україна», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147 у натовпі малознайомих осіб, які проводили дозвілля біля ТЦ «Україна» справа від потерпілого ОСОБА_14 та перебуваючи в безпосередній близькості від нього, діючи умисно, наніс два удари кулаком правої рук та один удар кулаком лівої руки в обличчя потерпілого завдавши останньому фізичного болю.

У подальшому, приблизно о 18 годині 24 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин пов`язаних із небажанням потерпілого вибачитися перед ним через образливі висловлювання в мережі Інтернет, разом із потерпілим ОСОБА_14 попрямували від входу до торгівельного центру «Україна`у провулок між буд. 145 та 147 по пр. Соборному у м. Запоріжжі.

Знаходячись між вказаними будинками, приблизно о 18 годині 36 хвилин, ОСОБА_8 перебуваючи в безпосередній близькості від потерпілого ОСОБА_14 , умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин пов`язаних із небажанням потерпілого вибачитися перед ним через некоректні висловлювання в мережі Інтернет, наніс один удар кулаком лівої руки в обличчя потерпілого ОСОБА_14 , від чого останній втратив рівновагу та вітав на асфальтоване покриття.

Після чого ОСОБА_14 , побоюючись за своє життя та здоров`я, підвівшись на ноги, почав тікати в напрямку пр. Соборного, але зіткнувся з перехожим, у зв`язку з чим ОСОБА_8 його наздогнав, а невстановлені особи почали тягнути та штовхати ОСОБА_14 в напрямку вул. Леоніди Жаботинського у покинуту будівлю, яка розташована біля спортивного клубу «ФітФанс», що розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул. В`ячеслава Зайцева (Лермонтова), б. 9а, хаотично наносивши удари руками та ногами по тулубу потерпілого ОСОБА_14 завдаючи йому фізичного болю.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_14 синець на спинці носа з переходом навколо лівого ока, синець навколо правого ока, травматичний вплив яких брав участь в формуванні у ОСОБА_14 струсу головного мозку, який у сукупності із вказаними ушкодженнями кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У подальшому у невстановлений час у покинутій будівлі, яка розташована біля спортивного клубу «ФітФанс» що розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул. В`ячеслава Зайцева (Лермонтова), б. 9а, ОСОБА_8 зник з місця події.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Згідно з висновком експерта від 12.03.2024 №276п судово-медичної експертизи ОСОБА_14 , струс головного мозку у сукупності з ушкодженнями: рана в лобовій ділянці справа на межі лінії росту волосся, синець на спинці носа з переходом навколо лівого ока, на ліву скроневу ділянку, навколо правого ока у ОСОБА_14 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в пред`явленому обвинувачені за викладених у обвинувальному акті обставин за ч.2 ст.296 КК України не визнав. Визнав, що завдав декілька ударів потерпілому, проте хуліганських мотивів у нього не було. Пояснив, що 09.02.2024 року ввечері він приїхав до ТЦ «Україна», де зустрів у ТЦ знайомого, вони погуляли по центу. Коли він вийшов на вулицю з ТЦ побачив, що натовп приблизно 20-30 осіб прискорено рухається у бік кінотеатру ім. Довженка. Він підійшов до знайомого у натовпі, той повідомив його, що приїхав ОСОБА_16 , якого усі чекали. Хвилин приблизно через 20, підійшов до ОСОБА_16 і тричі спитав, чи буде той вибачатися за свої слова щодо батьків, на що ОСОБА_16 відмовився. Після цього обвинувачений наніс один удар у обличчя Захару, не дивився куди потрапив, ногою вдарив по тулубу. Було багато незнайомих людей, і він побачив, що ОСОБА_16 перечепився і вдарився у паркан, він його підняв і наніс ще один удар. Потім ОСОБА_16 незнайомі особи повели на «заброшку», а обвинувачений, як тільки зайшов туди відразу провалився у люк, його дістали через дві хвилини і виявилося, що потрібно йти. Ще вказав, що коли його діставали з люку, побачив, що ОСОБА_16 на колінах стоїть, він його підняв і сказав, що неможна людину на коліна ставити. І усі розбіглися. Він спокійно вийшов. ОСОБА_5 вказав, що вдарив ОСОБА_16 після діалогу з приводу відмови ОСОБА_16 вибачитися. Кається, що потрапив у таку ситуацію, вибачився перед потерпілим.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_11 вину в пред`явленому обвинувачені за викладених у обвинувальному акті обставин за ч.2 ст.296 КК України не визнав. Пояснив, що пробачився перед ОСОБА_16 , перед його матір`ю. Він не каже, що він не винуватий, він винуватий і кається. Зазначив, що міг не робити того удару долонею, того що зробив. Пояснив, що він один приїхав на ОСОБА_17 погуляти, там була дівчина знайома. Раніше ОСОБА_16 він ніколи не бачив, почалась розмова з ним з приводу того, що ОСОБА_16 там нарозповідав. Підійшов до ОСОБА_16 і запропонував вибачитися, однак ОСОБА_16 його нецензурно відіслав, і він не те, що хотів показати себе якимось сильним, йому просто стало образливо, що публічно його принизили. Ударом не доказав, що сильнішій, навпаки. Ударом долонею по щоці хотів щоб ОСОБА_16 більше не говорив йому таке. Захар стояв і мовчав. Раніше ні з ОСОБА_18 , ні з ОСОБА_19 не був знайомий, бачилися пару разів. Потім почув, що ОСОБА_8 разів 4 казав Захару відійти побалакати. Більше не бачив, що хтось бив ОСОБА_16 . Усі вели себе нормально, ніхто не кричав, нецензурної лексики не було, усі відпочивали. В один момент підійшов охоронець, але йому сказали, що усе нормально і він пішов. ОСОБА_19 не бачив на ТЦ Україна, трохи погуляв і поїхав додому. Потім обвинувачений відійшов і все. Визнав, що завдав один удар потерпілому долонею у зв`язку із тим, що потерпілий його образив нецензурними словами, проте хуліганських мотивів у нього не було. Завдав лише один удар і все. Не бачив, що хтось ще бив ОСОБА_16 , не чув не криків, нічого. Прохорова бачив пару раз, не знав імені і прізвище, тільки обличчя. Прохорова мабуть бачив у Сільпо. Захар не захотів вибачатися за публікацію у Інтернеті, тому це все і трапилося. Обвинувачений також зазначив, що на відео , яке є в матеріалах справи, зображено його у червоній куртці. Також вказав, що він вибачився перед потерпілим , його матір`ю і щиро кається, дуже шкодує, що так трапилося і більше такого не трапиться.

Допитаний у судовому засіданні 09.12.2024 року обвинувачений ОСОБА_8 вину в пред`явленому обвинувачені за викладених у обвинувальному акті обставин за ч.2 ст.296 КК України не визнав, при цьому визнав, що завдав декілька ударів потерпілому у зв`язку із тим, що потерпілий не побажав перед ним вибачитися за інформацію, яку останній розмістив у мережі Інтернет. Пояснив, що 09.02.2024 близько 18-19 години вони приїхали з друзями до ТЦ «Україна» були біля «Сільпо». Зайшли і він побачив ОСОБА_16 , який почав посміхатися. Він спитав у нього «Так ти ОСОБА_16 ?», він відповів, що так він і є ОСОБА_16 . Він почав питати у ОСОБА_16 , навіщо він казав погане про матерів, той нічого не відповів. Потім обвинувачений з друзями пішли у Сільпо, поїли, та вийшли до ТЦ. Підходять, а там біля ОСОБА_17 за столиком сидіть ОСОБА_16 у компанії хлопців, вони спілкувалися, до нього якійсь питання почалися. Вони стали йому пропонувати відійти поговорити, відійдемо, а він не погоджується. ОСОБА_8 також пояснив, що рази 4 йому пропонував ОСОБА_16 відійти, але той відмовився. Після чого обвинувачений хотів взяти його за капюшон і вийшло, так, що він ОСОБА_16 зачепив кулаком біля щелепи. Потім все ж таки він зміг з ним поговорити, він ОСОБА_16 обійняв і вони пішли за піцерію. При цьому обвинувачений усім сказав, що сам з ним поспілкується. Хотів відійти від усіх подалі. За ТЦ вони почали розмовляти, ОСОБА_16 здебільшого мовчав, сказав, що він не подумав, до них підійшли ще хлопці, розмовляли і обвинувачений ударив ОСОБА_16 по обличчю кулаком у перенісся, ОСОБА_16 упав, а коли підвівся - побіг. Незнайомі хлопці ОСОБА_16 спіймали і вони усім натовпом рушили на «заброшку», незнайомі хлопці щось у ОСОБА_16 питали, обвинуваченому стало нецікаво і він пішов.

На уточнюючі питання повідомив, що підходили хлопці і усі питали навіщо ОСОБА_16 таке казав про матерів. Усі почали розуміти, що це ОСОБА_16 і у всіх до нього були питання. ОСОБА_8 пояснив, що спочатку не хотів його бити, хотів порозмовляти. ОСОБА_5 та ОСОБА_11 не бачив у той день. У той день він був тверезий, а від ОСОБА_16 чув перегар. Приїхав, тому що ОСОБА_16 має приїхати вибачитися за свої слова. Вибачення від ОСОБА_16 так і не почув. Умислу на хуліганство він не мав і хуліганських дій не вчиняв. Зауваження ніхто їм не робив. Кирила він не бачив, і чи бив ОСОБА_20 когось не бачив. З ОСОБА_21 як і з ОСОБА_22 бачилися, могли привітати, але не друзі, не навчалися разом, не входять до кола його компанії. Вони не домовлялися зустрітися, не пам`ятає чи бачив їх у той день, вони могли бути у натовпі. Дійсно у дворі бачив, що ОСОБА_23 там був, коли били потерпілого. Бачив, що незнайомі хлопці могли бити потерпілого. Захару завдав 2 удари, біля ТЦ України та у дворі. З потерпілим раніше гуляв кожний день, а він таке сказав і у той день усі прийшли розібратися з потерпілим за його слова. «Чітон» - це його прізвисько. Він прийшов сам на ТЦ Україна, вони з іншими обвинуваченими не домовлялися. Охоронця він не бачив. Ніхто не підходив до них. Зазначив, що є обвинуваченим за те, що вдарив ОСОБА_16 , не правий у цій ситуації, вибачився перед ОСОБА_16 .

У зв`язку із оспорюванням обвинуваченими фактичних обставин провадження, суд визнав доцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які оспорюються обвинуваченими, зокрема щодо кваліфікації дій обвинувачених за ч.2 ст.296 КК України судом за клопотанням прокурора були досліджені докази, на які прокурор послався в обґрунтування наявності в діях ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296 КК України.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження проводився лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

На думку обвинувачення, вина ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.296 КК України доведена повністю, а саме: показами потерпілого ОСОБА_14 , показами свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , протоколами проведення слідчого експерименту, протоколами пред`явлення особи для впізнання, висновками судово-медичних експертиз, відеозаписами нагрудної камери поліцейського, протоколом огляду відеозапису, речовими доказами.

Європейський суд з прав людини у п.65 рішення по справі «Коробов проти України» зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Судом досліджені вище перелічені докази у судовому засіданні безпосередньо, допитано неповнолітнього потерпілого, свідків, досліджено письмові докази та процесуальні документи, відеодокази, речові докази та встановлено, що винуватість ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних проступків за обставин встановлених судом, доведена повністю і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам передбаченим ст. ст. 85-87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо в судовому засіданні, а саме:

Показаннями потерпілого ОСОБА_14 який допитаний у судовому засіданні 30.08.2024, 11.09.2024 року пояснив суду, що 09.02.2024 року вони з другом ОСОБА_31 поїхали гуляти в центр міста до ТЦ «Україна», там вже була компанія з якою вони спілкуються. Вони приїхали стояли і спілкувалися. Потім вирішили зайти до ТЦ у вбиральню. ОСОБА_32 зайшов у вбиральню, а він стояв його очікував біля входу, як до нього підійшли троє хлопців, серед них був ОСОБА_33 . Хлопці стали погрожувати, що його поб`ють, сказали, щоб очікував біля ТЦ. Потерпілий вже злякався і вийшовши на двір, вони з другом рушили до Макдональдсу до своєї компанії, сиділи на столиках біля кафе. Потім з-за кута з`явилася велика компанія, у тому числі і обвинувачені, підійшла до нього і вони почали задавати йому якісь питання. Після цього пішли перші удари, були пару ударів, після цього усе закінчилося. Далі його відвели, а саме ОСОБА_33 , який хотів з ним поговорити, у провулок за ТЦ «Україна». Туди ще підійшли і ОСОБА_5 . Там стояло ще четверо дітей, стали його бити, він впав. Потім він намагався убігти, біг у бік зупинки, але зачепився за якусь дівчину, потім побачив чоловіка і просив його допомогти, але він намагався, проте нічим не допоміг. Далі хлопці його забрали і повели на «заброшку» біля «ФітФансу», поставили до стіни та били, тушили цигарку об язик. Також біля ТЦ, коли його провели у провулок та йшли на «заброшку» йому підпалили волосся, ОСОБА_19 підпалив волосся та кинув об металевий паркан, після чого у нього пішла кров. Били по ногах. На «заброшке» потушили недопалок о язик і пішли. Друг у цей час викликав поліцію.

На уточнюючи питання потерпілий повідомив, що ОСОБА_34 погрожував йому. Причини були, що потерпілий образив батьків, виник конфлікт через голосове повідомлення у соціальних мережах. Було багато людей. З кута з боку ОСОБА_17 вийшла велика компанія людей осіб 20 чи більше, з цієї компанії йому ніхто не був відомий, крім обвинувачених. Далі він сів на столик біля ОСОБА_17 . Натовп його оточив і потім серед них був ОСОБА_33 . Він бачив двох: ОСОБА_35 і ОСОБА_19 . ОСОБА_20 був за натовпом. Зі слів друга перший удар в обличчя у ліву скроню наніс йому ОСОБА_20 , але він не пам`ятає цього. ОСОБА_36 в обличчя в ліву та в праву були нанесені удари. Потім потерпілий ліг на стіл, пішла кров з носу. Бити припинили. Він з компанією перейшли до сходів ближче до входу у ТЦ, коли до нього підійшов ОСОБА_33 і захотів з ним поговорити. Вони вдвох відійшли за кут ТЦ де ОСОБА_37 , ОСОБА_33 закинув на нього руку на плече і так вони й шли, але потім коли зайшли у провулок, стали підходити і інші люди, у тому числі підійшов і ОСОБА_19 . Далі відчув удар кулаком у голову від ОСОБА_35 , після цього він упав на бік, потім встав. ОСОБА_33 , ОСОБА_19 і ще хтось спілкувалися, а він у цей момент побіг, але перечепився через дівчину і впав, далі зустрів чоловіка. Натовп стояв і дивився, хтось підходив і бив, було гучно, зауваження по поведінці натовпу ніхто не казав. Денис з хлопцем за руки його повели у бік «ФітФанс», натовп 20 осіб. Поки його вели, ОСОБА_19 взяв його за волосся та вдарив головою об арматурний паркан, після чого у нього пішов кров. Завели вони потерпілого на «заброшку» та поставили біля вікна, далі не дуже добре пам`ятає, але тушили цигарку об язик, потім приїхала поліція, яку викликав друг, і усі розбіглися. До нього підійшла його подруга ОСОБА_38 і почала вести його на столики до ТЦ, де була поліція. За ТЦ «Україна» схопили деяких осіб, потім поїхав у лікарню.

ОСОБА_14 також пояснював, що приїхав на ТЦ вибачатися за свої слова які розповсюдив у Телеграмі. Скільки ударів завдав йому ОСОБА_8 сказати не може, приблизно 4-5. На «заброшці» ОСОБА_19 його не бив. ОСОБА_19 до цього не знав. Натовп було 20 людей та 10 осіб його компанії. ОСОБА_20 підійшов з натовпу в червоній куртці. ОСОБА_20 не пам`ятає скільки він завдав ударів. ОСОБА_39 йому сказав, що перший удар був від ОСОБА_20 . Натовп сміявся, хтось розважався, хтось дивився на нього. Вибачення свої не приніс. З ОСОБА_20 не спілкувався. ОСОБА_20 вів себе спокійно, дивився на нього, як нібито хотів побити, але послухався слів іншого чоловіка, який сказав, що усе вирішить словами. ОСОБА_20 вдарив його в обличчя з замахом, сильний був удар. Більше ніяких ударів ОСОБА_20 йому не наносив. На «заброшці» та за ТЦ ОСОБА_20 участі не брав. Потерпілий на «заброшці» натовпу говорив, що вибачається. Головою о металевий паркан по дорозі на «заброшку» вдарив його « ОСОБА_19 ». ОСОБА_40 тушив не ОСОБА_8 , а інший хлопець.

Також уточнив, що ОСОБА_8 вибачився перед ним лише коли почався суд. Інші обвинувачені вибачалися і неодноразово.

Потерпілий не наполягає на суворому покаранні обвинуваченим, вказав, що усі вибачилися. Зараз він спілкується з ОСОБА_20 . До цієї події дружніх стосунків не було.

Допитаний у судовому засіданні 24.10.2024 свідок сторони обвинувачення ОСОБА_24 , пояснив, що 09.02.2024 року вони приїхали з ОСОБА_41 до ТЦ «Україна». Через деякий час вони вирішили піти до вбиральні. Він пішов, а ОСОБА_16 очікував. Коли вийшов і побачив, що ОСОБА_16 одна особа - ОСОБА_33 , тримає, погрожуючи фізичною розправою. Вони вийшли з ТЦ, а їх зупинив парубок і каже, що зараз прийдуть люди і будуть ОСОБА_16 бити. Прийде « ОСОБА_42 », вказав на ОСОБА_8 та їм сказали стояти тут. Потім багато людей підійшли і почали розмовляти, погрожувати. Потім наче все стихало і ОСОБА_16 сів за столик біля Макдональдса, його оточили багато людей, і один із хлопців, свідок вказав на ОСОБА_11 , наніс декілька ударів рукою - кулаком по корпусу та по обличчю. Свідок бачив садна у ОСОБА_16 на голові. Потім усе втихомирилося. Свідок відійшов і поки розмовляв, повернувся і бачить, що ОСОБА_16 на підлозі і його б`ють ногами. Свідок з друзями зупинили це. Після чого вони відійшли до вітрини ОСОБА_17 , ОСОБА_16 відвели поговорити, пообіцявши, що більше такого не буде. Через п`ять хвилин свідок побачив, що натовп пересувається у бік переходу і попрямував туди. Свідок побачив, що троє б`ють ОСОБА_16 , бачив ОСОБА_43 , ОСОБА_18 . Після цього свідок розвернувся, пішов за кут та викликав поліції, повернувся, але ОСОБА_16 там не було. Після приїзду поліції вони шукали ОСОБА_16 .

Свідок також пояснив на уточнюючі питання, що біля вбиральні у ТЦ «Україна» «Чітон» погрожував ОСОБА_16 , конфлікт виник з того, що хлопці неправильно зрозуміли слова ОСОБА_16 в один момент і після цього відібрали у нього перцевий балончик, який був йому дорогий. Після цього ОСОБА_16 записав в Інстаграмі, Інтернеті образливе повідомлення про батьків і це розлетілось по всій Україні, та по місту внаслідок чого ОСОБА_16 почали приходити погрози і сказали приїжджати на ТЦ щоб розібратися з цією ситуацією. «Чітон» був там, погрожував фізичною розправою, бив ОСОБА_16 .

Допитаний у судовому засіданні 24.10.2024 свідок сторони обвинувачення ОСОБА_25 , пояснила, що у лютому 2024 року вони з друзями зустріли ОСОБА_16 та його друга біля ТЦ «Україна», через деякий час перейшли на столики. Після хвилин 15 виходить компанія та розмовляють з ОСОБА_16 , переходить на столик, оточили, розмовляли в грубій формі, нецензурно лаялися. Через дві хвилини свідок побачила два удари ОСОБА_16 від чоловіка у червоній куртці. Потім біля вітрини сидів ОСОБА_16 , підійшов ОСОБА_8 та повів до ялинки, розмовляти. Захара вивели просто поговорити, потім ОСОБА_8 бере за куртку ОСОБА_16 і каже: «Всім стояти тут, ніхто не йде за нами, ми просто поговорим, ніхто його бити не буде». Ніхто не йшов, потім поступово натовп пішов за ТЦ. Коли зайшли за кут, побачили, що на землі лежить ОСОБА_16 , його б`ють декілька осіб, до п`яти, хто саме його б`є не видно, бо було вже темно, нічого не видно, освітлення не було. Далі натовп пішов до «заброшки», завели ОСОБА_16 в «заброшку», поставили біля вікна, була нецензурна лайка, погрози. Захару припалили язик, а далі вдарили. Раптом усі розбіглися. Вона підійшла до ОСОБА_16 , сіли на драбину, ОСОБА_16 подзвонив матері та вони разом пішли на ТЦ, туди вже приїхала поліція. Захар буде відповідати за сказані слова -це сенс усіх розмов. Також вказала, що у той день бачила ОСОБА_44 він був у натовпі та пересувався з натовпом. ОСОБА_11 там був, але не пам`ятає, що він щось робив.

Допитаний у судовому засіданні 01.11.2024 свідок сторони обвинувачення ОСОБА_26 , пояснив, що у лютому 2024 року гуляв біля ТЦ Україна та кафе Макдональдс зі своєю компанією. Знайомий з обвинуваченими та потерпілим. Обвинувачені також гуляли в районі ТЦ в компанії. Вони не в одній компанії, окремо. Там було багато людей. Усі були по різним сторонам. Де був потерпілий не знає. Потерпілий ОСОБА_16 це хлопець з довгим чорним волоссям, свідок бачив його у «Сільпо» з друзями. Біля ОСОБА_17 там де ялинки також бачив ОСОБА_16 , усі сиділи. Захар просто знайомий, обвинувачені також знайомі. Далі свідок пішов в бік Фестивальної. Інші обставини йому не відомі, його там не було. Також свідок впізнав ОСОБА_11 , проте з приводу ударів нічого не чув та не бачив, йому розказали, що щось відбувалося на ТЦ. Нічого хуліганського він не помітив, порядок не порушували, зауважень ніхто не робив. ОСОБА_20 був спокійний. Коли усе тільки починалося, свідок пішов. Нічого не помітив, просто гуляла велика компанія людей. Відчув, що почався якість конфлікт і хвилини через 2-3 він пішов, хтось когось штовхнув почув, і щоб не ув`язуватися у конфлікт покинув компанію. Захар був не сильно тверезий, це припущення свідка і це встановив з його поведінки, оскільки ОСОБА_16 кричав, поводив себе не дуже адекватно.

Допитаний у судовому засіданні 01.11.2024 свідок сторони обвинувачення ОСОБА_27 , пояснив, що у лютому 2024 року він з другом підійшли на ТЦ Україна та побачили велику кількість підлітків на бортику біля входу. Коли прийшли вже була ця ситуація. Потерпілий сидів на парапеті ТЦ, біля нього були підлітки. Дій відносного ОСОБА_16 свідок не бачив. Побачили, що хлопця з довгими волосами ображають, вважали, що дівчину ображають і підійшли. Дізналися, що цей хлопець-потерпілий ображав батьків та один із обвинувачених ОСОБА_8 відвів потерпілого у бік за ТЦ. Свідок з другом пішли подивитися, щоб нічого не трапилося, після чого побачили удар долонею в обличчя потерпілого від ОСОБА_8 . Потерпілий лякався, не розумів, що він накоїв. Багато людей було і потерпілий думав, що він не правий і має відповісти за дії. Не нормально бити по обличчю, але не нормально і тріпати язиком. Свідок з другом чули розмову, дізналися що потерпілий ображав батьків, погроз не чули. Потерпілий після удару втратив рівновагу, підвівся, йому підлітки пояснювали, що не потрібно розмовляти за батьків, далі увесь натовп пішов в бік «ФітФансу». Потерпілий також пішов, йому ставили підніжки і пішли далі. Зробили зауваження. Натовп був великий. Далі він нічого не бачив, бо пішов у інший бік. ОСОБА_11 не бачив і не знайомий з ним. Погроз свідок не чув. Свідок вказав, що потерпілий узагальнював за всіх батьків нецензурно і це все трапилося через дії потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні 14.11.2024 свідок сторони обвинувачення ОСОБА_28 , пояснив, що 09.02.2024 року він увечері відвів доньку на секцію і позаду будинку біля вул. Жаботинського, 45 побачив скупчення молоді, які насильно тягнуло за собою підлітка, молоді було багато, попрямували в бік спортивного клубу «ФітФанс». Присутні у залі судового засідання особи йому не відомі. Було приблизно 30-40 осіб, хто саме тягнув потерпілого свідок не бачив. Було чутно нецензурну лексику, насильство, що порушувало порядок, проте зауваження натовпу свідок не робив. Повідомив поліцію про незаконну дію відносно неповнолітнього, про порушення громадського порядку поліцію не повідомляв. Запам`ятав єдине, що тягнули за руки хлопця з довгим волоссям, було троє, він не кричав, допомогу не прохав, супротиву з його боку не було. Свідок ні з ким не спілкувався, просто побачив, зателефонував поліції і все.

Допитаний у судовому засіданні 14.11.2024 свідок сторони обвинувачення ОСОБА_29 , пояснив, що у той день 09.02.2024 року у темну пору після 16 години він ніс службу по охороні громадського порядку в ТЦ «Україна», він нічого не чув. До нього звернулися молоді особи: дівчина і хлопець, проходячи повз нього повідомили: «У Вас на фасаді ТЦ відбувається бійка». Свідок вийшов, бійки не побачив, нічого протиправного не чув, не бачив, але біля кафе «Макдональдс» було скупчення людей. Підійшов туди і побачив, що сидить хлопець, ознак ударів у нього не помітив, прикрив обличчя рукою, поруч ще один хлопець. Бійки не було. На звернення до них, хлопці відповіли, що нічого не відбувається, на питання: «Ви побилися?», відповіли: «Ні, у нас усе добре... Допомоги не потрібно, заяву писати не будемо». Там постійно сидіть молодь. І все, свідок повернувся на своє робоче місце. Більше заяв або повідомлень не надходило, нікого не повідомляв, бо не за що було повідомляти. Криків не було, порядок громадський порушено не було. Він нецензурної лайки не чув. У нього була бодікамера. Його обов`язок здійснювати охорону громадського порядку, він знаходиться у ТЦ, якщо повідомлення надходить, то виходить надвір. Після повернення до ТЦ більш ніхто не підходив.

Допитаний у судовому засіданні 28.11.2024 свідок сторони обвинувачення ОСОБА_45 , пояснила, що працює у магазині «Полуничка» біля ТЦ «Україна». Приблизно у лютому 2024 року близько 19 годині вечора вона викликала поліцію, бо почула крики, було 20-30 осіб, штовхалися, було якесь заворушення, дівчина якась падала, нецензурна лайка. Нічого не бачила, почула шум та просто викликала поліцію, щоб нічого не трапилося. Нікого з обвинувачених у той день не бачила, у натовпі нічого не могла розгледитися. Це відбувалося не на ТЦ «Україна», а вже як повертати за кут. Світла там не має. Увесь натовп пішов у бік спортклубу. Роботу закладу вона не припиняла.

Аналізуючи покази допитаних у судовому засіданні свідків, суд визнає що свідки ОСОБА_26 , ОСОБА_29 , ОСОБА_45 , не є безпосередніми очевидцями події відносно безпосереднього завдання тілесних ушкоджень потерпілому, проте їх покази враховуються судом в тій частині, які узгоджуються із іншими зібраними доказами у справі, як-то, протоколи огляду відеозаписів, висновки експертиз та показам потерпілого, зокрема пояснення ОСОБА_26 в частині щодо часу, місця події, присутності на місці події обвинувачених. Щодо пояснень ОСОБА_29 , то суд також враховує його покази в частині щодо часу, місця події та великого натовпу підлітків у час події, а також тих обставин, що свідок бійки не побачив, нічого протиправного не чув, криків не було, порядок громадський порушено не було, нецензурної лайки не чув. Оцінюючи покази свідка захисту ОСОБА_30 то її покази є малоінформативними і беруться судом до уваги в частині дати і місця події. В іншій частині їх покази не містять відомостей, що мають значення для даного кримінального провадження, оскільки не вказують на наявність або відсутність обставин, які в силу ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Свідок ОСОБА_28 , підтвердив обставини встановлені судом, у тому числі час, місце, скупчення молоді, які насильно тягнули за собою підлітка, в бік спортивного клубу «ФітФанс». Було чутно нецензурну лексику, насильство, що порушувало порядок, проте зауваження натовпу свідок не робив, тягнули за руки хлопця з довгим волоссям, було троє, він не кричав, допомогу не прохав, супротиву з його боку не було. Свідок ні з ким не спілкувався, просто побачив, зателефонував поліції, а тому покази вказаного свідка є малоінформативними і беруться судом до уваги лише в частині вищенаведених обставин. В іншій частині їх покази не містять відомостей, що мають значення для даного кримінального провадження, оскільки не вказують на наявність або відсутність обставин, які в силу ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Покази свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , також беруться судом до уваги як належні докази, оскільки вказують на наявність обставин, що підлягають доказуванню, за своїм змістом істинні, отримані в судовому засіданні у відповідності до вимог КПК України, є логічними, послідовними і узгоджуються між собою та з показами інших свідків, потерпілого в частині тих події, які інші свідки сприймали безпосередньо та з письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні і відповідають фактичним обставинам справи, є допустимими доказами згідно з правилами допустимості доказів. Підстав у свідків обмовляти обвинувачених, судом не встановлено.

Так, свідок ОСОБА_24 повністю підтвердив обставини встановлені судом, у тому числі і час, місце, механізм завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 безпосередньо ОСОБА_11 , наявність після цього удару у ОСОБА_14 садна, а також завдання ударів ОСОБА_14 ногами за будівлею ТЦ ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . Також свідок ОСОБА_24 підтвердив наявність між обвинуваченими і потерпілим конфлікту, який виник до події, пов`язаний із тим, що у ОСОБА_14 відібрали перцевий балончик, після цього ОСОБА_16 записав в Інстаграмі, Інтернеті образливе повідомлення про батьків, внаслідок чого Захару почали приходити погрози і сказали приїжджати на ТЦ щоб розібратися з цією ситуацією і метою прибуття у день події до ТЦ було саме конфліктна ситуація викликана вказаними вище обставинами, що також в свою чергу підтверджує наявність умислу у обвинувачених на завдання потерпілому тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_25 , підтвердила, у тому числі і час, місце, перебування натовпу молодих осіб біля ТЦ «Україна», подальший рух за кут ТЦ та у покинуту будівлю, а також ті обставин, що ОСОБА_8 відводячи ОСОБА_14 за кут ТЦ прохав нікого за ним не йти, що вони просто порозмовляють і бити ніхто нікого не буде. Крім того, покази цього свідка підтверджують і ті обставини, що за кутом ТЦ «Україна» ОСОБА_14 били декілька осіб та причину конфлікту, який виник із потерпілим «..Захар буде відповідати за сказані слова -це сенс усіх розмов». Також показами вказаного свідка підтверджується перебування у той день ОСОБА_44 та ОСОБА_11 , ОСОБА_8 у натовпі.

В іншій частині її покази не містять відомостей, що мають значення для даного кримінального провадження, оскільки не вказують на наявність або відсутність обставин, які в силу ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а також крім перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_11 . ОСОБА_8 у натовпі, тих обставин, що ОСОБА_8 відвів ОСОБА_14 за кут розмовляти віч на віч, свідок інших показів, зокрема щодо завдання обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , тілесних ушкоджено потерпілому не надала.

Свідок ОСОБА_27 також підтвердив обставини встановлені судом, у тому числі і час, місце, перебування натовпу молодих осіб біля ТЦ «Україна», те, що ОСОБА_8 відвів потерпілого у бік за ТЦ, отримання ОСОБА_14 удару за будівлею ТЦ долонею в обличчя від ОСОБА_8 , після якого ОСОБА_14 втратив рівновагу. Також свідок підтвердив, що чув розмову, з якої дізнався, що потерпілий ображав батьків, погроз не чув та повідомив, що потерпілий узагальнював за всіх батьків нецензурно і це все трапилося через дії потерпілого і підтвердив, що увесь натовп пішов в бік «ФітФансу». Потерпілий також пішов, йому ставили підніжки різні хлопці.

В іншій частині його покази не містять відомостей, що мають значення для даного кримінального провадження, оскільки не вказують на наявність або відсутність обставин, які в силу ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а також крім перебування ОСОБА_8 у натовпі, завдання ОСОБА_8 потерпілому удару в обличчя, обставин, щодо завдання обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_11 тілесних ушкоджено потерпілому не надав.

Так, оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_14 суд вважає, що вони послідовні, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються з іншими письмовими доказами в частині тих подій, які потерпілий сприймав безпосередньо персонально та узгоджуються з показами інших свідків в частині їх пояснень, які беруться судом до уваги. Тим більше, ОСОБА_14 як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду впізнав обвинувачених, як осіб, які завдавали йому тілесні ушкодження, детально, логічно і послідовно розповідав про обставини вчиненого щодо нього кримінального правопорушення та пояснював, що дійсно тілесні ушкодження йому заподіяні внаслідок дій обвинувачених, при цьому чітко відтворював обставини, механізм та локалізацію нанесення ушкоджень, будь-яких суперечностей в ході проведення слідчого експерименту судом не встановлено та причину скоєного відносно нього. Обставин, які би ставили під сумнів достовірність цих показань, за результатами судового розгляду не встановлено.

Отже, аналізуючи та оцінюючи показання вказаних свідків в тій частини, які взяті судом до уваги та потерпілого в їх сукупності, суд вважає, що вони послідовні, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються між собою в частині тих подій, які ці свідки та потерпілий сприймали безпосередньо. Мотивів для обмови свідками та потерпілим обвинувачених не встановлено.

Більш того показання обвинуваченого ОСОБА_11 надані ним під час судового провадження стосовно вчинення злочину, об`єктивно співпадають з наведеними доказами, показами свідків і потерпілого, узгоджуються з ними, а тому є достовірними.

Разом із тим, показання ОСОБА_8 , ОСОБА_5 надані під час судових засідань, зокрема щодо кількості завданих ударів потерпілому, яка значно відрізняється від показів потерпілого і спростовуються дослідженими та оціненими судом доказами, у тому числі даними відеофіксації та протоколу огляду відеофіксації з камер спостереження ТЦ «Україна», висновками судових експертиз, показами свідків, які беруться судом до уваги, даними протоколу проведення слідчого експерименту, з урахуванням характеризуючих матеріалів відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_8 наведених у досудових доповідях відносно них, матеріалів опитування, суд вважає не цілком щирими і наданими з метою применшити травматичний вплив їх ударів на наслідки у вигляді тілесних ушкоджень потерпілого та як наслідок, уникнути справедливого покарання за вчинене. Разом із тим, в іншій частині їх покази, зокрема щодо причини і розвитку конфлікту, місця, часу, поведінки учасників узгоджуються із іншими зібраними у справі доказами.

Окрім показань вищенаведених свідків в частині їх показів, яка береться судом до уваги та показань потерпілого ОСОБА_14 ,. вина ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 у вчинені кримінальних проступків за встановлених судом обставин підтверджується також письмовими доказами, безпосередньо дослідженими судом, з яких судом встановлено таке.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 14.02.2024 року слідчий ОСОБА_46 у приміщенні холу СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області та у недобудованій будівлі, яка розташована поруч з спортклубом «Фітхаус» за адресою: м.Запоріжжя, вул. Лермонтова, 9-А за участю потерпілого ОСОБА_47 , законного представника ОСОБА_4 , понятих, відеооператора хід слідчого експерименту зафіксований за допомогою відеозапису, який долучено до протоколу (додаток 1) фототаблицями, виготовленими під час проведеного слідчого експерименту долученими до протоколу в якості додатка (додаток №2) ( т.1 а.кп. 183-196). Під час слідчого експерименту потерпілий показав механізм отримання ним тілесних ушкоджень від осіб чоловічої статі, встановлено, що нанесено 9 ударів по обличчю, три удари по ногам, один у грудну клітину, та один удар головою о металевий паркан, а також на місці вилучено недопалок -упаковано до паперового конверту Постановою слідчого від 14.02.2024 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні вилучений під час проведення слідчого експерименту паперовий конверт в який упаковано недопалок з під цигарки ( т.1 а.с.197).

Згідно із даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2024 року свідку ОСОБА_24 надано для впізнання фототаблицю з 4 фотознімками осіб чоловічої статті. Свідок ОСОБА_24 вказав на фото та повідомив, що на фотознімку №2 впізнав особу, яку бачив 09.02.2024 року біля ТЦ «Україна у натовпі. Вказаний хлопець був у натовпі, але наносив він тілесні ушкодження ОСОБА_14 свідок не бачив. Додатком до протоколу є перелік осіб зображених на фото, зокрема вказано під №2 ОСОБА_5 (т.1 а.к.п 198-201).

Згідно із даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2024 року свідку ОСОБА_24 надано для впізнання фототаблицю з 4 фотознімками осіб чоловічої статті. Свідок ОСОБА_24 вказав на фото та повідомив, що на фотознімку №2 впізнав особу, яку бачив 09.02.2024 року, яка наносила тілесні ушкодження ОСОБА_48 . Дії відбувалися біля ТЦ «Україна», пр. Соборний, 147. Вказана особа має прізвисько « ОСОБА_42 ». Додатком до протоколу є перелік осіб зображених на фото, зокрема вказано під №2 ОСОБА_8 (т.1 а.к.п 202-205)

Згідно із даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2024 року потерпілому ОСОБА_14 надано для впізнання фототаблицю з 4 фотознімками осіб чоловічої статті. Потерпілий ОСОБА_14 вказав на фото та повідомив, що на фотознімку №3 впізнав особу, яка 09.02.2024 року намагалася підпалити волосся голови потерпілого та через деякий час бив його ногами по тулубу. Додатком до протоколу є перелік осіб зображених на фото, зокрема вказано під №3 ОСОБА_5 (т.1 а.к.п 206-209)

Згідно із даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2024 року потерпілому ОСОБА_14 надано для впізнання фототаблицю з 4 фотознімками осіб чоловічої статті. Потерпілий ОСОБА_14 вказав на фото та повідомив, що на фотознімку №3 впізнав особу, яка 09.02.2024 року біля ТЦ «Україна» наніс тілесні ушкодження потерпілому , який добре запам`ятував вказаного хлопця. Його прізвисько « ОСОБА_42 » Додатком до протоколу є перелік осіб зображених на фото, зокрема вказано під №3 ОСОБА_8 (т.1 а.к.п 210-213)

Згідно із даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2024 року свідку ОСОБА_25 для впізнання фототаблицю з 4 фотознімками осіб чоловічої статті. Свідок ОСОБА_25 вказала на фото та повідомила, що на фотознімку №1 впізнала особу, яка 09.02.2024 року біля ТЦ «Україна» нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_14 . Додатком до протоколу є перелік осіб зображених на фото, зокрема вказано під №3 ОСОБА_8 (т.1 а.к.п 214-217)

Згідно із даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 04.03..2024 року потерпілому ОСОБА_14 надано для впізнання фототаблицю з 4 фотознімками осіб чоловічої статті. Потерпілий вказав на фото та повідомив, що на фотознімку №3 впізнав особу, яка 09.02.2024 року біля ТЦ «Україна» хлопець був одягнений у куртку червоного кольору і погрожував потерпілому фізичною розправою ,але потерпілий не бачив, чи наносив він удари. Додатком до протоколу є перелік осіб зображених на фото, зокрема вказано під №3 ОСОБА_11 (т.1 а.к.п 219-222).

Згідно із даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 01.03.2024 року свідку ОСОБА_24 надано для впізнання фототаблицю з 4 фотознімками осіб чоловічої статті. Свідок ОСОБА_24 вказав на фото та повідомив, що на фотознімку №2 впізнав особу, яка 09.02.2024 року, біля ТЦ «Україна» нанесла тілесні ушкодження потерпілому. Особу, яку впізнав свідок була у той день одягнута у куртку червоного кольору, він першим вдарив потерпілого, потім інші, яких було опізнано раніше. Додатком до протоколу є перелік осіб зображених на фото, зокрема вказано під №2 ОСОБА_11 (т.1 а.к.п 223-226)

Згідно із даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 29.02.2024 року свідку ОСОБА_27 надано для впізнання фототаблицю з 4 фотознімками осіб чоловічої статті. Свідок ОСОБА_27 вказав на фото та повідомив, що на фотознімку №1 впізнав особу, яка 09.02.2024 року, біля ТЦ «Україна» нанесла тілесні ушкодження хлопцю. Додатком до протоколу є перелік осіб зображених на фото, зокрема вказано під №1 ОСОБА_8 (т.1 а.к.п 227)

Згідно із супровідного листа №803в/46/04-2024 від 29.02.2024 року встановлено, що на запит слідчого Начальником УПО в Запорізькій області надано копію відеозапису нагрудної камери поліцейського Вознесенівського ВРУ ПО Запорізької області, який ніс службу по охороні ТЦ «Україна» в період часу з 18:09 год. по 18:12 год 09.02.2024 року.

Постановою слідчого від 19.03.2024 року визнано у кримінальному провадженні диск для лазерних систем зчитування CD-R, об`ємом 700 МВ, на якому містяться відеофайл з бодікамери працівника Вознесенівського РВ УПО, який перебував на чергуванні - речовим доказом і долучено до матеріалів кримінального провадження.

Згідно з протоколом огляду від 20 березня 2024 року слідчий оглянув відеозапис з бодікамери працівника Вознесенівського РВ УПО, який перебував на чергуванні та встановив, що відеозапис триває 00:02:43 хв. і видно, як працівник поліції перебуває у приміщенні ТЦ «Україна» та рухається в напрямку виходу ТЦ «Україна», підійшовши до натовпу питає: «Що тут трапилося?», невідома особа повідомляє нецензурною лайкою, наводиться у перекладі близькому за змістом: «Він наговорював на наших матерів та йому вдарили по обличчю». Поліцейський спитав чи все у них нормально та що трапилося. Під час спілкування було повідомлено ім`я хлопця ОСОБА_16 та на звернення до Захару, останній повідомив, що у нього усе добре, допомога не потрібна. Після чого працівник поліції вказав, що якщо не потрібно допомога, він пішов. Надалі працівник поліції рухається у бік ТЦ «Україна». Запис закінчився. (т.1 а к.п.237- 241).

Згідно з висновком експерта від 12.03.2024 №276п проведеної на підставі постанови т.в.о. дізнавача СД ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_49 від 13.02.2024 судово-медичної експертизи ОСОБА_14 , встановлено, що струс головного мозку, рана в лобовій ділянці справа на межі лінії росту волосся, синець на спинці носа з переходом навколо лівого ока, на ліву скроневу ділянку, навколо правого ока у гр. ОСОБА_14 в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п. 2.3.2 а «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995р.»).Синець з садном в області лівого колінного суглоба у гр. ОСОБА_14 кваліфікується як легке тілесне ушкодження (п. 2.3.2 б «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995р.»). Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку вказаному освідуванним та в наданій медичній документації. Для визначення можливості утворення тілесних ушкоджень за певним механізмом, необхідне надання в розпорядження експерта матеріалів, де зафіксований досліджуваний механізм травмування (протокол слідчого експерименту, допиті пояснення тощо). Можливість визначення обставин травмування потерпілої особи компетенції судово-медичного експерта не належить. (т.1 а.к.п242-243)

Згідно з даними, які містяться у протоколі огляду відеозапису від 21.02.2024 року встановлено, що слідчий оглянув відеофайли камери відеоспостережень ТЦ «Україна» , надані на запит слідчого в порядку ст. 93 КПК України. Згідно протоколу огляду відеозапису від 21.02.2024р.: «...При відкритті відео файлу під назвою А05_3558,... особа №1 робить замах лівою рукою та б`є в обличчя особі №2, після чого особа №2 не втримавши рівновагу робить два кроки назад та падає спиною, а саме правим боком, на асфальт... .На 00:03:13 хвилині відеозапису з`являється особа №2, а саме особа №1 штовхає особу №2 так, шо він при цьому падає на асфальт, на 00:03:16 хвилині відеозапису особа №1 хапає особу №2 за куртку та починає штовхати в зад та вперед, після чого б`є його правою рукою по тулубу, та в цей момент його тримаючи за куртку ззаду особа №4 наносить удар правим коліном по тулубу особи №2,... особа №4 штовхає особу №6 в сторону присадка і в цей же момент наносить удар правою медіальною стороною стопи у праву сторону тулуба особи №2. ...а особа №1 в цей саме час тягне особу №2 за волосся, смикаючи його у різні сторони. ... При відкритті відео файлу під назвою А175928,.. .особа №9 підходить в притул до ймовірного місця знаходження особи №2 та робить декілька різких рухів в його сторону та одразу виходить з натовпу. .. .особа №1 підіймає особу №2 та на 00:06:16 робить удар правою рукою йому в обличчя, ...особа №1 робить декілька ударів ногою та виходить з натовпу. .. .особа №1 штовхає особу №2. .. .Особа №1 бере особу №2 за куртку та починає тягнути та штовхати його скрізь натовп в різні сторони При відкритті відео файлу під назвою Б01_5933,.. .При перегляді відео було виявлено, що даний відеозапис відбувається у той самий час та на тій самій місцевості, що й на відеозаписі А06_5928, тільки зйомка відбувається з іншого кута даної місцевості. ...На 00:04:55 хвилині відеозапису, видно як особа №1 підходить до особи №2 та починає з ним про щось спілкуватися. ...На 00:05:51 видно момент, коли особа №9 б`є в обличчя особу №2. На 00:06:00 хвилині відеозапису видно момент, коли особа №1 б`є в обличчя особу №2. На 00:07:18 хвилині відеозапису, особа №1 б`є особу №2 лівою рукою в обличчя та особа №2 падає в ліву сторону на натовп,... При відкритті відео файлу під назвою Б01_2459,...особа №1 бере особу №2 за куртку, та починає декілька раз трусити його взад-вперед, на 00:04:43 особа №1 штовхає особу №2 назад, що той вдаряється об вікно спиною. ...».

Під час досудового розслідування встановлено, що особа№1 ОСОБА_8 особа №2 - ОСОБА_14 , особа № 4 - ОСОБА_5 , особа №10 -працівник поліції. Інші особи №3,5,6,7,8,9,11 не встановлені.

Додатком до протоколу є диск для лазерних систем зчитування, який постановою слідчого від 16.02.2024 року визнано у кримінальному провадженні диск для лазерних систем зчитування DVD-R, об`ємом 4,7 Гб - речовим доказом і долучено до матеріалів кримінального провадження.

Під час перегляду в судовому засіданні вказаних відеозаписів з пояснень сторін кримінального провадження встановлено, що зображені на відео особи є: особа №1 - ОСОБА_8 , особа №2 - ОСОБА_14 , особа № 4 - ОСОБА_5 , особа №9 - ОСОБА_11 , особа №10 - працівник поліції ОСОБА_29 . Інші особи не встановлені.

Згідно з висновком експерта (експертиза за матеріалами справи) від 01.04.2024 № 466/к проведеної на підставі постанови старшого слідчого ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_46 судової комісійної експертизи за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , встановлено, що за даними Висновку експерта №276п від 14.02.2024р. у неповнолітнього ОСОБА_14 , 2008р.н. зафіксовані наступні тілесні ушкодження: рана в лобовій ділянці праворуч; синець на спинці носа з розповсюдженням на ліві очноямкову і скроневу ділянки; синець в правій очноямковій ділянці; синець із садном в ділянці лівого коліна. Ушкодження виникли від дії тупих предметів у зазначені ділянки. Загалом мало місце не менше 3 травматичних впливів в ділянки обличчя і мінімально один травматичний вплив в ділянку лівого коліна. Травматичні впливи в ділянку обличчя викликали у потерпілого струс головного мозку (ушкодження 1.1.-1.3.). Згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6» ушкодження кваліфікуються наступним чином: струс головного мозку у сукупності з ушкодженнями 1.1.-1.3. кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (пп.2.3.2.а, 2.3.3.);ушкодження 1.4.-як легкі тілесні ушкодження (пп.2.3.2.б., 2.3.5.).За даними Висновку експерта №276п від 14.02.2024р. потерпілий показував: «09.02.2024р. приблизно о 18:30, біля ТЦ «Україна», маловідомий молодий хлопець наносив удари кулаками в ділянку обличчя, грудної клітки; ногами в ділянку верхніх та нижніх кінцівок; хапав за волосся та штовхнув головою в залізні ворота; тушили недопалок цигарки об язик. Від ударів падав на асфальтне покриття. Свідомість не втрачав. Відмічав блювання, нудоти не було. Відмічав носову кровотечу. Машиною ШМД доставлений до КНП «ЗОКДЛ» ЗОР, де був госпіталізований. Лікується амбулаторно. Скарги на періодичний головний біль».Інших даних про «обставини і умови» травмування в наданих матеріалах не міститься (протокол допиту, слідчого експерименту і таке інше).В Протоколі огляду відеозапису від 21.02.2024р. містяться дані про нанесення особою №14 ударів руками в обличчя потерпілого і одного удару по тулубу, декількох ударів ногою (без зазначення ділянки), неодноразових поштовхів і «тягання» за волосся, які призводили до падінь на асфальт, на вікно, на натовп. Порівнянням механізму травмування потерпілого (п.1 даних підсумків) з механізмом нанесення травматичних впливів особою №1 за даними Протоколу (п.3 підсумків) встановлено спів падіння за знаряддям травми (руки, ноги-діють як тупі предмети) кількістю травматичних впливів руками в обличчя (не менше 3), можливість травматичного впливу в ділянку лівого коліна під час удару ногою чи при падінні. Усе наведене не виключає можливості спричинення ушкоджень на тілі потерпілого особою №1. Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень дивись п.1 даних підсумків. В Протоколі містяться дані про нанесення особою №4 ударів правим коліном і правою стопою по тулубу потерпілого. Дані травматичні впливи не знайшли свого відображення у вигляді ушкоджень. В Протоколі містяться дані про нанесення особою №9 удару в обличчя потерпілого. Цей факт не виключає можливості спричинення одного з ушкоджень на обличчі потерпілого (1.1.-1.3.) особою №9, а отже і участі цього травматичного впливу в формуванні у ОСОБА_14 струсу головного мозку, тобто спричинення легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Згідно з протоколом огляду від 26 квітня 2024 року слідчий ОСОБА_46 оглянув мобільний телефон в корпусі синього кольору фірми «Ксиомі Редми», який належить законному представнику ОСОБА_12 та встановлено наявність номеру мобільного телефону, який зі слів представника підозрюваного належить ОСОБА_9 , батьку підозрюваного ОСОБА_8 та виявлено звуковий файл на якому міститься голосе повідомлення чоловічим голосом із інформацією викладеною нецензурною лексикою, який згідно пояснень учасніків став приводом для вказаного конфлікту. Додатком до протоколу є диск для лазерних систем зчитування №2. (т.2).

Отже, на підставі безпосередньо досліджених судом вищенаведених доказів в їх сукупності судом встановлено і підтверджуються такі обставини, зокрема, що 09.02.2024 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 кожний окремо, прибули до торговельного центру Україна», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147. Під час судового розгляду було встановлено, що вони не є друзями, не спілкуються, не перебувають в одній компанії, не навчаються разом, а знайомі лише в обличчя, без обізнаності про прізвища та деякі і імена один одного. Під час перебування у натовпі малознайомих осіб, які проводили дозвілля біля ТЦ «Україна» і які при невстановлених обставинах були обізнані з тим, що ОСОБА_14 розповсюдив в мережі Інтернет інформацію відносно батьків невизначеного кола підлітків, які проводять дозвілля біля ломбарду «Демос» образливого характеру, ОСОБА_11 приблизно о 18:03 годині, що відображено на 00:05:51 відеозапису з камер спостереження ТЦ «Україна», протоколі огляду відеозапису від 21.02.2024 року, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, зумовлених конфліктом із раніше йому невідомим потерпілим ОСОБА_14 , по факту відмови вибачитися за некоректні висловлювання останнім в мережі Інтернет, та з приводу нецензурної лайки у бік ОСОБА_11 умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_14 наніс один удар кулаком правої руки в ліву скроню обличчя ОСОБА_14 , чим спричинив ОСОБА_14 синець у лівій скроневій ділянці, травматичний вплив якого брав участь в формуванні у ОСОБА_14 струсу головного мозку, який у сукупності із вказаним ушкодженням кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, що підтверджено висновками експерта від 12.03.2024 №276п, 01.04.2024 № 466/к та завдавши потерпілому фізичного болю.

Перебування ОСОБА_11 09.02.2024 року біля ТЦ «Україна» приблизно о 18 годині, вдягнутого у куртку червоного кольору визнається самим ОСОБА_11 , а також підтверджується показами потерпілого ОСОБА_14 , даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 04.03.2024 року потерпілому ОСОБА_14 , показами свідка ОСОБА_24 , даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 01.03.2024 року свідку ОСОБА_24 , показами свідка ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , протоколі проведення слідчого експерименту від 14.02.2024 року. Також вищенаведеними показами свідка ОСОБА_24 у сукупністю із поясненнями обвинуваченого ОСОБА_11 , відеозаписом з камер спостереження ТЦ «Україна», протоколом огляду відеозапису від 21.02.2024 року, підтверджується нанесення ОСОБА_11 умисно одного удару в обличчя потерпілого ОСОБА_14 який згідно з висновком експерта (експертиза за матеріалами справи) від 01.04.2024 № 466/к не виключає можливості спричинення одного з ушкоджень на обличчі потерпілого ОСОБА_11 (особа№9): рана в лобовій ділянці праворуч; синець на спинці носа з розповсюдженням на ліві очноямкову і скроневу ділянки; синець в правій очноямковій ділянці, які згідно з висновком експерта від 12.03.2024 №276п в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а отже і участі цього травматичного впливу в формуванні у ОСОБА_14 струсу головного мозку, тобто спричинення легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я. Участі в подальших подіях ОСОБА_11 не приймав, що підтверджено показами свідків і не заперечується потерпілим і обвинуваченими.

Окрім того, на підставі вищенаведених доказів в сукупності підтверджується, зокрема, що 09.02.2024 року приблизно о 18 годині 04 хвилин, ОСОБА_8 перебуваючи біля торговельного центру Україна», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147 у натовпі малознайомих осіб, які проводили дозвілля біля ТЦ «Україна» і які при невстановлених обставинах були обізнані з тим, що ОСОБА_14 розповсюдив в мережі Інтернет інформацію відносно батьків невизначеного кола підлітків, які проводять дозвілля біля ломбарду «Демос» образливого характеру, приблизно о 18:04 годині, що відображено 00:06:15 відеозапису, відеозапису з камер спостереження ТЦ «Україна», протоколі огляду відеозапису від 21.02.2024 року, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, зумовлених конфліктом із раніше йому невідомим потерпілим ОСОБА_14 , по факту відмови вибачитися за некоректні висловлювання останнім в мережі Інтернет, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_14 наніс один удар кулаком правою рукою в обличчя біля лівого ока та один удар кулаком лівої руки в тулуб потерпілого завдавши останньому фізичного болю. Після чого відійшов від потерпілого, у подальшому ОСОБА_8 штовхнув ОСОБА_14 та взявши ОСОБА_14 за куртку та починає тягнути та штовхати його скрізь натовп в різні сторони. ОСОБА_8 через декілька хвилин, обійнявши ОСОБА_14 за шию рухаються за кут ТЦ «Україна», де ОСОБА_8 штовхає ОСОБА_14 так, шо він при цьому падає на асфальт, на 00:03:16 хвилині відеозапису ОСОБА_8 хапає ОСОБА_14 за куртку та починає штовхати взад та вперед, після чого, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_14 вдарив його правою рукою по тулубу, та в цей момент його тримаючи за куртку ззаду ОСОБА_5 наніс удар правим коліном по тулубу ОСОБА_14 ,.. ОСОБА_5 штовхнув невстановлену особу в сторону присадка і в цей же момент наніс удар правою медіальною стороною стопи у праву сторону тулуба ОСОБА_14 а ОСОБА_8 в цей саме час тягнув ОСОБА_14 за волосся, смикаючи його у різні сторони. Згідно висновку експерта №276п від 14.02.2024р. у неповнолітнього ОСОБА_14 2008р.н. зафіксовані тілесні ушкодження: рана в лобовій ділянці праворуч;синець на спинці носа з розповсюдженням на ліві очноямкову і скроневу ділянки; синець в правій очноямковій ділянці, які згідно з висновком експерта (експертиза за матеріалами справи) від 01.04.2024 № 466/к не виключають можливості спричинення ушкоджень на тілі потерпілого ОСОБА_8 , які згідно з висновком експерта від 12.03.2024 №276п в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а отже і участі цього травматичного впливу в формуванні у ОСОБА_14 легких тілесних ушкоджень, у тому числі і струсу головного мозку, тобто спричинення легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

У подальшому ОСОБА_8 через декілька хвилин у складі малознайомих осіб попрямували у будівлю покинутої будівлі, яка розташована біля стортивного клубу «ФітФанс» і в матеріалах справи відсутні докази що участі в подальших подіях ОСОБА_8 в частині завдання ударів ОСОБА_14 , що підтверджено показами свідків і не заперечується потерпілим і обвинуваченими.

Перебування ОСОБА_8 09.02.2024 року біля ТЦ «Україна» вдягнутого у куртку синього кольору визнається самим ОСОБА_8 а також підтверджується показами потерпілого ОСОБА_14 , даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 14.02.2024 року, даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2024 року свідку ОСОБА_24 ,який повідомив, що на фотознімку №2 впізнав особу, яку бачив 09.02.2024 року, яка наносила тілесні ушкодження ОСОБА_48 , даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2024 року потерпілому ОСОБА_14 який вказав на фото та повідомив, що на фотознімку №3 впізнав особу, яка 09.02.2024 року біля ТЦ «Україна» наніс тілесні ушкодження потерпілому, який добре запам`ятував вказаного хлопця, даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2024 року, згідно якого впізнала особу, яка 09.02.2024 року біля ТЦ «Україна» нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_14 , даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 29.02.2024 року свідку ОСОБА_27 який впізнав особу, яка 09.02.2024 року, біля ТЦ «Україна» нанесла тілесні ушкодження хлопцю ОСОБА_8 , відеозаписом нагрудної камери поліцейського Вознесенівського ВРУ ПО Запорізької області, речовим доказом диск для лазерних систем зчитування CD-R, об`ємом 700 МВ, даними, які містяться у протоколі огляду відеозапису від 21.02.2024 року, даними відеозапису камер спостереження, показами свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , а також вказаними доказами в своїй сукупності встановлено завдання ОСОБА_8 потерпілому тілесних ушкоджень, які згідно з висновком експерта від 12.03.2024 №276п в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_14 синець на спинці носа з переходом навколо лівого ока, синець навколо правого ока, травматичний вплив яких брав участь в формуванні у ОСОБА_14 струсу головного мозку, який у сукупності із вказаними ушкодженнями кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. У подальшому ОСОБА_8 через декілька хвилин у складі малознайомих осіб попрямували у будівлю покинутої будівлі, яка розташована біля стортивного клубу «ФітФанс» і в матеріалах справи відсутні докази що участі в подальших подіях ОСОБА_8 в частині завдання ударів ОСОБА_14 , що підтверджено показами свідків і не заперечується потерпілим і обвинуваченими.

Перебування ОСОБА_8 09.02.2024 року біля ТЦ «Україна» вдягнутого у куртку синього кольору визнається самим ОСОБА_8 а також підтверджується показами потерпілого ОСОБА_14 , даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 14.02.2024 року, даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2024 року свідку ОСОБА_24 ,який повідомив, що на фотознімку №2 впізнав особу, яку бачив 09.02.2024 року, яка наносила тілесні ушкодження ОСОБА_48 , даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2024 року потерпілому ОСОБА_14 який вказав на фото та повідомив, що на фотознімку №3 впізнав особу, яка 09.02.2024 року біля ТЦ «Україна» наніс тілесні ушкодження потерпілому, який добре запам`ятував вказаного хлопця, даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2024 року, згідно якого впізнала особу, яка 09.02.2024 року біля ТЦ «Україна» нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_14 , даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 29.02.2024 року свідку ОСОБА_27 який впізнав особу, яка 09.02.2024 року, біля ТЦ «Україна» нанесла тілесні ушкодження хлопцю - ОСОБА_8 , відеозаписом нагрудної камери поліцейського Вознесенівського ВРУ ПО Запорізької області, речовим доказом диск для лазерних систем зчитування CD-R, об`ємом 700 МВ, даними, які містяться у протоколі огляду відеозапису від 21.02.2024 року, даними відеозапису камер спостереження, показами свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , а також вказаними доказами в своїй сукупності встановлено завдання ОСОБА_8 потерпілому тілесних ушкоджень, які згідно з висновком експерта від 12.03.2024 №276п в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

При цьому покази ОСОБА_8 щодо завдання ОСОБА_14 лише двох ударів повністю спростовують вищенаведеними доказами у своїй сукупності, які свідчать про значно більшу кількість травматичних впливів на потерпілого, а тому відхиляє ці твердження ОСОБА_8 , як такі що надані з метою применшити травматичний вплив їх ударів на наслідки у вигляді тілесних ушкоджень потерпілого та як наслідок, уникнути справедливого покарання за вчинене.

Окрім того, на підставі вищенаведених доказів в сукупності підтверджується, зокрема, що 09.02.2024 року приблизно о 18 годині 34 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи біля торговельного центру Україна», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147 у натовпі малознайомих осіб, які проводили дозвілля біля ТЦ «Україна» і які при невстановлених обставинах були обізнані з тим, що ОСОБА_14 розповсюдив в мережі Інтернет інформацію відносно батьків невизначеного кола підлітків, які проводять дозвілля біля ломбарду «Демос» образливого характеру, приблизно о 18:36 годині, що відображено на відеозаписі з камер спостереження ТЦ «Україна», протоколі огляду відеозапису від 21.02.2024 року, у провулок між буд. 145 та 147 по пр. Соборному у м. Запоріжжі на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, зумовлених конфліктом із раніше йому невідомим потерпілим ОСОБА_14 , по факту відмови вибачитися за некоректні висловлювання останнім в мережі Інтернет, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_14 тримаючи за куртку ззаду ОСОБА_5 наніс удар правим коліном по тулубу ОСОБА_14 , і в цей же момент наніс удар правою медіальною стороною стопи у праву сторону тулуба ОСОБА_14 , у подальшому наніс ОСОБА_14 один удар головою о металевий паркан, що підтверджено показами потерпілого ОСОБА_14 який судовому засіданні впізнав ОСОБА_5 , як особу, що вдарила його головою о металевий паркан і не спростовано обвинуваченим, в світлі того, що нелогічними є покази ОСОБА_5 , що ОСОБА_14 перечепився сам і вдарився у паркан, він його підняв і наніс ще один удар, тобто умисно наніс ОСОБА_14 не менше трьох хаотичних ударів кулаком руки у тулуб та обличчя, у тому числі і удар головою потерпілого о металевий паркан, та удар правою медіальною стороною стопи у праву сторону тулубу потерпілого ОСОБА_14 завдаючи йому фізичного болю, чим спричинив ОСОБА_14 рану в лобовій ділянці справа на межі лінії росту волосся, травматичний вплив якої брав участь в формуванні у ОСОБА_14 струсу головного мозку, який у сукупності із вказаним ушкодженням кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, що підтверджено висновкои експерта №276п від 14.02.2024р

Після чого ОСОБА_14 , побоюючись за своє життя та здоров`я, підвівшись на ноги, почав тікати в напрямку пр. Соборного, але зіткнувся з перехожим, у зв`язку з чим його наздогнали малознайомий ОСОБА_5 . ОСОБА_8 , а інші невстановлені особи почали тягнути ОСОБА_14 в напрямку вул. Леоніда Жаботинського у покинуту будівлю, яка розташована біля спортивного клубу «ФітФанс», що розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул. В`ячеслава Зайцева (Лермонтова), б. 9а, хаотично наносивши удари руками та ногами по тулубу потерпілого ОСОБА_14 завдаючи йому фізичного болю.

У подальшому ОСОБА_5 через декілька хвилин у складі малознайомих осіб попрямували у будівлю покинутої будівлі, яка розташована біля стортивного клубу «ФітФанс» і в матеріалах справи відсутні докази що участі в подальших подіях ОСОБА_5 в частині завдання ударів ОСОБА_14 , що підтверджено показами свідків і не заперечується потерпілим і обвинуваченими.

Перебування ОСОБА_5 09.02.2024 року біля ТЦ «Україна» а також у провулку між буд. 145 та 147 по пр. Соборному у м. Запоріжжі визнається самим ОСОБА_5 , а також підтверджується показами потерпілого ОСОБА_14 , протоколом проведення слідчого експерименту від 14.02.2024 року даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2024 року, даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2024 року потерпілому ОСОБА_14 ,який вказав на фото та повідомив, що впізнав особу, яка 09.02.2024 року намагалася підпалити волосся голови потерпілого та через деякий час бив його ногами по тулубу ОСОБА_5 , з висновком експерта від 12.03.2024 №276п, висновком експерта (експертиза за матеріалами справи) від 01.04.2024 № 466/к з даними, які містяться у протоколі огляду відеозапису від 21.02.2024 року, відеозаписом, показами свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , а також вказаними доказами в своїй сукупності встановлено завдання ОСОБА_5 потерпілому тілесних ушкоджень, які згідно з висновком експерта від 12.03.2024 №276п в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

При цьому покази ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо завдання ОСОБА_14 лише двох ударів повністю спростовують вищенаведеними доказами у своїй сукупності, які свідчать про значно більшу кількість травматичних впливів на потерпілого, а з урахуванням даних досудової доповіді відносно ОСОБА_5 , у графі «ставленні до скоєного», зазначено, що зі слів ОСОБА_5 шкодує лише про те, що попав в поле зору камер спостереження, суд відхиляє ці твердження ОСОБА_5 як такі що надані з метою применшити травматичний вплив їх ударів на наслідки у вигляді тілесних ушкоджень потерпілого та як наслідок, уникнути справедливого покарання за вчинене.

На думку суду, процесуальні документи, якими зафіксовано вчинення кримінальних проступків, в цілому відповідають вимогам складання таких документів, відповідають вимогам передбаченим ст. ст. 85-87 КПК України, а тому беруться судом до уваги, як докази визнання винуватості ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 у завданні потерпілому легких тілесних ушкоджень, що потягнули короткочасний розлад здоров`я, за обставин встановлених судом.

Вищенаведені докази відкриті стороні захисту, та відповідно до ч.12 ст. 290 КПК України, відомості, що містяться в них, можуть бути допущені як докази.

Окрім того, допустимість вищенаведених доказів підтверджується долученими прокурором процесуальними документами:

Зі змісту заяви ОСОБА_4 встановлено, що остання 09.02.2024 року звернулася із заявою, в якій просила притягнути до відповідальності маловідомих осіб, які 09.02.2024 року близько 19:20 побили її неповнолітнього сина ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_6 неподалік від ТЦ «Україна» (т.1 а.к.п . 182).

Зі змісту рапорту реєстрації в ЄО від 09.02.2024 року, встановлено, що 09.02.2024 о 18:42 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 09.02.2024 о 18:42 за адресою: Вознесенівський район, м.Запоріжжя, пр. Соборний, 147. Бійка, біля кінотеатра Довженко у дворі (т.1 а.к.п. 178).

Зі змісту рапорту реєстрації в ЄО від 09.02.2024 року, встановлено, що 09.02.2024 о 18:45 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 09.02.2024 о 18:44 за адресою: Вознесенівський район, м.Запоріжжя, пр. Соборний, 145, підлітки приблизно 30 чоловік без зброї. Пішли у бік кафе «Дирижабль». (т.1 а.к.п. 179).

Зі змісту рапорту реєстрації в ЄО від 09.02.2024 року, встановлено, що 09.02.2024 о 18:48 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 09.02.2024 о 18:48 за адресою: Вознесенівський район, м.Запоріжжя, Л. Жаботинського, б. 45 спортивний комплекс «Фіт Хаус».Приблизно 40-50 підлітків били одного хлопця та потягли за спортивний комплекс в бік будівництва. Заявник ОСОБА_28 (т.1 а.к.п. 180).

Зі змісту рапорту реєстрації в ЄО від 09.02.2024 року, встановлено, що 09.02.2024 о 21:37 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 09.02.2024 о 21:36 за адресою: м.Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського, дитяча обласна лікарня, ШМД5 доставили о 20:10 ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 діагноз: ЗЧМТ СГМ?, обсатвини: 09.02.2024 р. о 19:00 год побили невідомі на перетині з вул. Лермонтова (т.1 а.к.п. 181).

13.02.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ч.1 ст. 125 КК України (т.1 а.к.п. 170), у подальшому постановою прокурора від 13.02.2024 змінено правову кваліфікацію у кримінальному провадженні з ч.1 ст.125 КК України на ч.2 ст.296 КК України (т.1 а.к.п.175).

Відомості, встановлені у зазначених документах, не є доказами винуватості обвинувачених у вчиненні кримінальних проступків, за своїм змістом не мають жодного доказового значення для встановлення винуватості чи невинуватості обвинуваченого, а лише є процесуальним оформленням процесу зібрання доказів у даному кримінальному провадженні. Водночас, ці дані свідчать про дотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню в частині отримання вищенаведених доказів, які визнані судом належними і допустимими.

Жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Клопотання щодо визнання доказів недопустимими не заявлялися.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені безпосередньо в судовому засіданні письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, у відповідності до вимог ст. ст. 85, 86, 94 КПК України суд вважає, що вищезазначені письмові докази є належними і допустимими і в своїй сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку із показами свідків та потерпілої, а також і показами самого обвинуваченого, є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази є узгодженими між собою, містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством, свідчать про існування події вчинення злочину і у своїй сукупності доводять вину обвинувачених у вчиненні злочинів поза розумним сумнівом, за обставин встановлених судом.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та іншими учасниками провадження час та місце події кримінального правопорушення не оспорюється, і підтверджується вищенаведеними доказами.

Разом із тим, вказаними доказами поза розумним сумнівом не підтверджується завдання ОСОБА_14 легкого тілесного ушкодження - синця із садном в ділянці лівого коліна потерпілого від конкретних дій будь-кого з обвинувачених з огляду на кількість травматичних впливів та кількість учасників бійки, зображеної на відеозаписі з камер спостереження, а також не підтверджується завдання обвинуваченим ОСОБА_11 потерпілому більше одного удару, який був би визнаний легким тілесним ушкодженням.

Окрім того, долучений стороною обвинувачення висновок експерта №602 проведеної на підставі постанови слідчого СВ ВП№1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_46 від 21.02.2024, згідно до якого при судово-цитологічному дослідженні недопалка, що був вилучений під час слідчого експерименту наявність крові, слини та епітеліальних клітин зі збережною ядерною структурою, придатних для дослідження не встановлена, судом визнається неналежним доказом, оскільки жодних відомостей щодо обставин, які мають значення для кримінального провадження на підтвердження обставин, визначених ст. 91 КПК України вони не містять і не відповідають критеріям доказів, визначеним ст. 85 КК України, а свідчить лише про неможливість надання висновку через відсутність даних для проведення дослідження.

Аналізуючи показання свідків, потерпілого, суд, враховуючи їх послідовність та повну відповідність між собою, а також узгодженість з іншими вищенаведеними письмовими доказами у матеріалах кримінального провадження в частині, що беруться судом до уваги, за результатами судового розгляду, давши оцінку всім обставинам та доказам по кримінальному провадженню, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, зазначених у вироку, є доведеною повністю поза розумним сумнівом і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам передбаченим ст. ст. 85-87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо в судовому засіданні, а саме показами свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , в частині тих показів, які взяті судом до уваги, потерпілого ОСОБА_14 , протоколами слідчих дій, висновками експертиз, відеодоказами, відтвореними безпосередньо у судовому засіданні, речовими та письмовими доказами, оглянутими безпосередньо у судовому засіданні в порядку ст. 23,357 КПК України, оскільки сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння та трактування події, яка є предметом цього судового розгляду, крім того, що злочини були вчинені і обвинувачені є винними у їх вчиненні, а в діях ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України та вони повинні нести за скоєне відповідальність.

При розгляді вказаного кримінального провадження суд керується закріпленим у статті 8 Конституції України принципом Верховенства права, положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України про те, що, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом із тим, органом досудового розслідування дії обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_11 ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Формулюючи обвинувачення стороною обвинувачення в обвинувальному акті зазначено, що 09.02.2024, ОСОБА_8 ОСОБА_5 , та ОСОБА_11 , перебуваючи в групі неповнолітніх осіб, маючи умисел па грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливої зухвалістю, розуміючи, що знаходяться у громадському місці, а саме: біля торгівельного центру «Україна», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147, діючи умисно, спровокували конфлікт з раніше їм невідомим потерпілим ОСОБА_14 , по факту некоректних висловлювань останнім в Інтернеті, наблизились до потерпілого, який в цей час знаходиться в сидячому положенні па лавочці за столиком. Скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_14 розмовляє з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 знаходячись обличчям до потерпілого, який перебував с сидячому положенні, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючі правила моралі та норм поведінки в суспільстві, розуміючи, що знаходиться в громадському місці та на показ очевидцям події, принижуючи честь та гідність потерпілого ОСОБА_14 , шляхом образ та принизливих висловлювань в його адресу, перебуваючи в групі малознайомих йому осіб, демонструючи свою перевагу в силі, наніс один удар кулаком правою рукою в обличчя та один удар кулаком лівої руки в тулуб потерпілого завдавши останньому фізичного болю. Після чого відійшов від потерпілого. У цей час ОСОБА_8 , який діяв в групі з ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , знаходячись справа від потерпілого та перебуваючи в безпосередній близькості від нього, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючі правила моралі та норм поведінки в суспільстві, розуміючи, що знаходиться в громадському місці та на показ очевидцям події, принижуючи честь та гідність ОСОБА_14 , шляхом образ та принизливих висловлювань в його адресу, демонструючи свою перевагу в силі, також діючи умисно, наніс два удари кулаком правої рук та один удар кулаком лівої руки в обличчя потерпілого завдавши останньому фізичного болю. В цей час ОСОБА_5 , який діяв в групі з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , знаходячись зліва, па відстані від потерпілого та побачивши, що відбувається, підбіг до ОСОБА_14 та з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючі правила моралі та норм поведінки в суспільстві, розуміючи, що знаходиться в громадському місці, принижуючи честь та гідність ОСОБА_14 демонструючи свою перевагу в силі, діючи умисно, наніс один удар кулаком правої рук в обличчя потерпілого завдавши останньому фізичного болю. Після отриманих ударів, потерпілий знаходячись у зігнутому, сидячому стані, намагаючись захиститись, прикривав голову та живіт руками. В цей час, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , продовжуючи свої хуліганські дії, направлені на приниження ОСОБА_14 почали тягнути його за одяг, від чого останній впав на тротуарне покриття, не чинивши будь-якого фізичного опору. ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що його дії носять злочинний характер, за якими спостерігають сторонні особи, бажаючи самоствердитись шляхом приниження ОСОБА_14 , продовжуючи діяти умисно, з особливої зухвалістю, схопив за шию потерпілого, який в цей час підвівся на ноги, потягнув його у провулок між буд. 145 та АДРЕСА_6 , при цьому ОСОБА_5 попрямував за ними. Знаходячись між вказаними будинками, до ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_50 наблизився ОСОБА_27 . ІНФОРМАЦІЯ_4 який шляхом вмовлянь, намагався припинити протиправні дії ОСОБА_8 . Не зважаючи на вмовляння сторонніх осіб, ОСОБА_8 перебуваючи в безпосередній близькості від потерпілого, продовжуючи свої злочинні дії, наніс один удар кулаком лівої руки в обличчя потерпілого ОСОБА_14 , від чого останній втратив рівновагу та вітав на асфальтоване покриття. Не дивлячись на кількість отриманих ударів потерпілий ОСОБА_14 , побоюючись за своє життя та здоров`я, підвівшись на ноги, почав тікати від ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , в напрямку пр. Соборного, але зіткнувся з перехожим, у зв`язку з чим його наздогнали останні та почали тягнути та штовхати ОСОБА_14 в напрямку вул. Леоніди Жаботинського, хаотично наносивши удари руками та ногами по тулубу потерпілого ОСОБА_14 завдаючи йому фізичного болю. У подальшому, залишивши потерпілого у безпорадному стані, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 зникли з місця події.

Разом із тим, така кваліфікація дій обвинувачених не знайшла свого підтвердження у ході судового розгляду кримінального провадження поза розумним сумнівом, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про перекваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , з ч. 2 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України.

Доходячи вказаного висновку судом встановлено таке.

Так, ст.2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчій, прокурор, слідчій суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Стаття 323 КПК України встановлює, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Вирішуючи питання щодо можливості перекваліфікації судом злочину публічного обвинувачення на злочин приватного обвинувачення, суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №288/1158/16-к (провадження №13-28кс19), у якій Суд прийшов до висновків, що звернення потерпілого до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо нього злочину без визначення кримінально-правової кваліфікації або з неправильною кваліфікацією є проявом волі на притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, що надає суду право за результатами судового розгляду кримінального провадження, розпочатого за процедурою публічного обвинувачення, ухвалити відповідно до встановлених частиною третьою статті 337 КПК меж судового розгляду обвинувальний вирок з перекваліфікацією діяння на злочин приватного обвинувачення незалежно від позиції потерпілого щодо зміни його правової оцінки.

Якщо потерпілий не подавав заяву про злочин, але до початку чи під час досудового розслідування і/або судового провадження за злочином публічного обвинувачення беззастережно висловився про необхідність застосування щодо винного кримінально-правових заходів примусу, відповідне волевиявлення, зафіксоване у процесуальних документах, є достатньою підставою для здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення після зміни кваліфікації злочину.

У разі перекваліфікації судом діяння на злочин приватного обвинувачення позиція потерпілого про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за злочин публічного обвинувачення не може прирівнюватися до відмови від приватного обвинувачення і не є підставою для закриття кримінального провадження, регламентованою пунктом сьомим частини першої статті 284 КПК України.

Якщо потерпілий не подавав заяви про злочин і до початку чи під час досудового розслідування і/або судового провадження не порушував питання про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності або ж прямо і беззастережно відмовився від обвинувачення (за винятком кримінальних проваджень щодо злочинів, пов`язаних з домашнім насильством), то така позиція зумовлює припинення кримінального провадження шляхом його закриття на підставі пункту сьомого частини першої та частини сьомої статті 284 КПК після перекваліфікації діяння на злочин приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме заяви матері ОСОБА_14 ОСОБА_4 встановлено, що остання 09.02.2024 року звернулася із заявою, в якій просила притягнути до відповідальності маловідомих осіб, які 09.02.2024 року близько 19:20 побили її неповнолітнього сина ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_6 неподалік від ТЦ «Україна»

В ході судового розгляду сторона потерпілого наполягала на притягненні до кримінальної відповідальності за нанесення йому тілесних ушкоджень.

Зазначене волевиявлення потерпілого суд розцінює як підтримання обвинувачення, що свідчить про відсутність процесуальних перешкод для здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Відтак реалізація судом права за результатами судового розгляду незалежно від думки потерпілого перекваліфікувати діяння на статтю кримінального закону, що передбачає відповідальність за злочин приватного обвинувачення, не є ігноруванням позиції потерпілого щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності за такий злочин.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Так, безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших поза юридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК України визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Отже, для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Така правова позиція щодо кримінально-правової оцінки діяння, кваліфікованого судом за ст. 296 КК України, міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 288/1158/16-к).Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 631/2135/16-к.

Прокурор у судових дебатах посилався на постанову ККС ВС від 5 березня 2024 року у справі № 202/716/22 (провадження № 51-5296км23), якою так само враховано правову позицію щодо кримінально-правової оцінки діяння, кваліфікованого судом за ст. 296 КК України, яка міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 288/1158/16-к), проте фактичні обставини справи суттєво відрізняються від обставин, встановлених у цьому провадженні і не є релевантним з огляду на різні обставини кримінального провадження.

Відповідно до фактичних обставин справи, встановлених на підставі безпосередньо сприйнятих судом доказів, обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 завдавали тілесних ушкоджень потерпілому на ґрунті особистих неприязних відносин, яким передував конфлікт між кожним із них окремо.

Так, за показаннями самих обвинувачених конфлікт, який відбувся біля ТЦ «Україна» не був безпричинним. До подій, вчинення яких їм інкримінується, між малознайомими між собою обвинуваченими, з кожним окремо, виник конфлікт з потерпілим у зв`язку з тим, що потерпілий ОСОБА_14 розповсюджував недостовірну та образливу інформацію відносно осіб, які гуляють біля ломбарду «Демос», до складу яких належать і обвинувачені, якому передували ті обставини, що хлопці неправильно зрозуміли слова потерпілого і після цього відібрали у нього перцевий балончик, який був йому дорогий. Після цього ОСОБА_14 записав та розмістив у мережі Інтернеті на загал образливе голосове повідомлення про батьків підлітків, які проводять дозвілля біля ломбарду «Демо», внаслідок чого ОСОБА_14 почали приходити погрози і у соціальних мережах запропоновано приїхати до ТЦ «Україна» з метою розібратися з цією ситуацією, що повідомлено у судовому засіданні як свідком ОСОБА_24 , так і потерпілим. У день подій ОСОБА_14 прибув до ТЦ «Україна» з метою принести свої вибачення з приводу вказаної інформації, проте відмовився це зробити на пропозиції обвинувачених, кожного окремо, через що у подальшому відбулася словесна суперечка між потерпілим та ОСОБА_11 . Зазначений конфлікт досягнув свого піку і мав свій подальший розвиток коли ОСОБА_14 відмовився вибачитися на пропозицію ОСОБА_8 і через деякий час на аналогічну пропозицію ОСОБА_5 .

Зазначені обвинуваченими обставини щодо наявності конфлікту узгоджуються з показаннями всіх допитаних в судовому засіданні осіб, і підтверджуються, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_14 у яких він повідомив, що ОСОБА_34 погрожував йому. Причини були, що потерпілий образив батьків, виник конфлікт через голосове повідомлення у соціальних мережах. ОСОБА_14 також пояснював, що приїхав на ТЦ вибачатися за свої слова які розповсюдив у Телеграмі.

- показаннями свідка ОСОБА_24 , який був безпосереднім свідком суперечки між потерпілим і обвинуваченими та вказав, що у ТЦ «Україна», конфлікт виник з того, що хлопці неправильно зрозуміли слова ОСОБА_16 в один момент і після цього відібрали у нього перцевий балончик, який був йому дорогий. Після цього ОСОБА_16 записав в Інстаграмі, Інтернеті образливе повідомлення про батьків і це розлетілось по всій Україні, місту внаслідок чого ОСОБА_16 почали приходити погрози і сказали приїжджати на ТЦ щоб розібратися з цією ситуацією.

- показаннями свідка ОСОБА_25 , яка пояснила, що причиною конфлікту у той день було: «Захар буде відповідати за сказані слова -це сенс усіх розмов».

- показаннями свідка ОСОБА_27 , який пояснив, що у день події від натовпа дізнався, що хлопець-потерпілий ображав батьків та один із обвинувачених відвів потерпілого у бік за ТЦ. Потерпілий лякався, не розумів, що він накоїв. Багато людей було і потерпілий думав, що він не правий і має відповісти за дії. Не нормально бити по обличчю, але не нормально і тріпати язиком. Свідок з другом чули розмову, дізналися що потерпілий ображав батьків, погроз не чули. Свідок вказав, що потерпілий узагальнював за всіх батьків нецензурно і це все трапилося через дії потерпілого.

- показаннями самих обвинувачених, які неодноразово зазначали у судових засіданнях, зокрема, що ОСОБА_8 завдав декілька ударів потерпілому у зв`язку із тим, що потерпілий не побажав перед ним вибачитися за інформацію, яку останній розмістив у мережі Інтернет, ОСОБА_5 , пояснював, що він підійшов до знайомого у натовпі, той повідомив його, що приїхав ОСОБА_16 , якого усі чекали. Хвилин приблизно через 20, підійшов до ОСОБА_16 і тричі спитав, чи буде той вибачатися за свої слова щодо батьків, на що ОСОБА_16 відмовився. Після цього ОСОБА_5 наніс один удар у обличчя Захару, не дивився куди потрапив, ногою вдарив по тулубу, ОСОБА_11 також повідомив, що раніше ОСОБА_16 він ніколи не бачив, почалась розмова з ним з приводу того, що ОСОБА_16 там нарозповідав. Підійшов до ОСОБА_16 і запропонував вибачитися, однак ОСОБА_16 його нецензурно відіслав, ударом долонею по щоці хотів щоб ОСОБА_16 більше не говорив йому таке. Визнав, що завдав один удар потерпілому долонею у зв`язку із тим, що потерпілий його образив нецензурними словами.

У цьому кримінальному провадженні обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку та об`єктивні ознаки насильницької поведінки обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 до потерпілого ОСОБА_14 свідчать про те, що вона була зумовлена особистою неприязню до ОСОБА_14 , яка виникла через публікацію образливої інформації відносно невстановленого кола осіб, яку обвинувачені сприйняли як особисту образу, оскільки входили у коло тих осіб, які гулять біля ломбарду «Демос» та у відповідь на поведінку потерпілого, а потім прагненням добитися від нього вибачень, а після відмови ОСОБА_14 - прагненням завдати йому шкоди з особистих спонукань, а не бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Агресія обвинувачених явно була спрямована виключно проти потерпілого ОСОБА_14 .

Аналізуючи спрямованість умислу обвинувачених, мотив та цілі вчинених ним дій, суд дійшов висновку, що встановлені судом фактичні обставини свідчать, що мотивом конфлікту між обвинуваченими, кожним окремо, та потерпілим у цьому кримінальному провадженні стали особисті неприязні відносини між ними, через які виник раптовий конфлікт та неприязні відносини з приводу розповсюдження потерпілим в мережі Інтернет образливої інформації та небажанням потерпілого вибачитися за свої слова, а застосування фізичної сили відносно нього, що призвело до завдання фізичної шкоди здоров`ю та заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, мало на меті отримання від потерпілого вибачень, а не цинічне протиставлення себе суспільству та очевидне грубе порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що би супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Ознак у поведінці ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 елементів особливої зухвалостві чи виняткового цінізму суд не вбачає. Дані про те, що обвинувачені грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, у матеріалах справи відсутні.

Зміст і спрямованість діянь обвинувачених, що має істотне значення для його правової оцінки, визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Жодні докази, досліджені судом, не вказують, що обвинувачені спрямовували свою агресію на інших осіб. І хоча конфлікт і відбувався на вулиці, у громадському місці, однак основним безпосереднім об`єктом посягання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 було саме здоров`я потерпілого ОСОБА_14 , а не громадський порядок та громадська безпека.

Зазначене підтверджується ще й тим, що конфлікт мав місце не у самому закладі, а на вулиці, дії обвинувачених не були спрямовані на грубе порушення громадського порядку, не супроводжувалися особливою зухвалістю та не привернули уваги сторонніх осіб, громадський порядок порушено не було, про що свідчать і ті обставини, що ОСОБА_11 завдано було удару потерпілому ОСОБА_14 у щільному натовпі людей і цей удар не привернув уваги сторонніх осіб, які знаходилися поруч, ОСОБА_8 так само завдав декілька ударів потерпілому у натовпі людей без привернення загальної уваги до своїх дій, у подальшому ОСОБА_8 відвів потерпілого ОСОБА_14 з- під площі біля ТЦ «Україна» за кут ТЦ «Україна» у менш людне погано освітлене місце з метою поговорити «віч на віч», де завдавав йому ще ударів, після чого провулком у складі натовпу взагалі потерпілого було відведено у покинуту будівлю. ОСОБА_5 також наніс удару потерпілому ОСОБА_14 не у громадському місці, а вже за кутом ТЦ «України» у погано освітленому місце у присутності деяких осіб. Сам інцидент був нетривалим у часі, з перервами, зміною локації, після чого учасники такого розійшлися. Участь ОСОБА_11 в інциденті обмежилася лише одним ударом потерпілого біля столиків кафе «Макдональдс» і у подальшому переміщенні натовпу він участі не приймав.

Також вказані обставини, окрім даних відеозапису з камер спостереження ТЦ «Україна», бодікамери свідка ОСОБА_29 , підтверджуються і поясненнями свідків ОСОБА_28 , в частині того, що зауваження натовпу свідок не робив, а повідомив поліцію про незаконну дію відносно неповнолітнього, про порушення громадського порядку поліцію не повідомляв, а хлопець з довгим волоссям, не кричав, допомогу не прохав, супротиву з його боку не було, свідка ОСОБА_29 , який ніс службу по охороні громадського порядку в ТЦ «Україна», нічого не чув, коли вийшов з ТЦ, бійки не побачив, нічого протиправного не чув, не бачив, бачив біля кафе «Макдональдс» скупчення людей, де постійно сидить молодь. Бійки не було. На звернення до них, хлопці відповіли, що нічого не відбувається, на питання: «Ви побилися?», відповіли: «Ні, у нас усе добре... Допомоги не потрібно, заяву писати не будемо», заяв або повідомлень не надходило, нікого не повідомляв, бо не за що було повідомляти. Криків не було, порядок громадський порушено не було. Він нецензурної лайки не чув, свідок ОСОБА_45 , викликала поліцію, бо почула крики, було 20-30 осіб, штовхалися, було якесь заворушення, дівчина якась падала, нецензурна лайка. Нічого не бачила, почула шум та просто викликала поліцію, щоб нічого не трапилося. Це відбувалося не на ТЦ «Україна», а вже як повертати за кут. Світла там не має. Роботу закладу вона не припиняла, а також поясненнями інших допитаних у судовому засіданні свідків.

Жодних проявів особливої зухвалості під час цих подій, як то нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо, не відбувалося і матеріалами справи не підтверджено.

Головною рушійною силою хуліганських дій є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства, разом із тим матеріалами справи підтверджено, що дії обвинувачених, кожного окремо, у даній ситуації були обумовлені мотивом завдати ушкоджень конкретному визначеному потерпілому ОСОБА_14 і завдання тілесних ушкоджень потерпілому були зумовлені особистими мотивами і конкретною метою - отримати вибачення за розповсюдження потерпілим негативної інформації в мережі Інтернет та внутрішніми чинниками не фокусувалися в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільств. Протиправні діяння вчинялися обвинуваченими за наявності приводу, який для кожного з них був вагомим і мав суттєве значення і спрямовані були на конкретний, а не на випадковий об`єкт.

Таким чином аналіз та оцінка досліджених доказів у їх сукупності підтверджують той факт, що умисел обвинувачених був спрямований не проти громадського порядку та на вчинення хуліганських дій, а виключно на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, з якими у них виник раптовий конфлікт і неприязні відносини, які і послужили мотивом до вчинення таких дій.

Ціллю обвинувачених було не порушення громадського порядку, а з`ясування відносин з потерпілим, що у даному випадку супроводжувалося заподіянням легких тілесних ушкоджень.

Зазначене дає підстави для висновку суду про відсутність у діях обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого статтею 296 КК України.

Дії обвинувачених були зумовлені наміром завдати шкоди потерпілому і безпосередньо спрямовані на досягнення саме цього результату, а тому містять об`єктивні та суб`єктивні ознаки кримінального правопорушення проти особи, та підлягають кваліфікації за наслідками як умисне спричинення потерпілому легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я за ч. 2 ст. 125 КК України.

Стороною обвинувачення не надано достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою доказів на підтвердження наявності в діянні обвинувачених складу кримінально караного хуліганства за ознакою грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, не доведено, що крім заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому обвинуваченими, були з боку останніх також і намагання виразити неповагу до громадського порядку.

У формулюванні викладеного в обвинувальному акті обвинувачення відсутні будь-які конкретні обставини, які б свідчили про порушення обвинуваченим громадського порядку та спокою громадян, крім загальних фраз про супроводження дій особливою зухвалістю, безпричинністю дій обвинуваченими, ігноруванням правил та норм поведінки у суспільстві, а завдання тілесних ушкоджень в громадському місці, яким є ТЦ «Україна» само по собі, без доведення мотиву хуліганських дій, не свідчить про наявність складу злочину, передбаченого ст. 296 КК України.

Стаття 338 КПК України надає право прокурору під час судового розгляду до закінчення судового слідства змінити пред`явлене особі обвинувачення. Даним правом прокурор не скористався, заявивши суду, що прокурором обвинувачення підтримується в первісному вигляді і обсязі.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства. Такий висновок зробив ВС у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 288/1158/16-к).Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 631/2135/16-к, №140/2272/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька виконавців без попередньої змови. Це означає, що кожен із учасників групи бере участь у виконанні об`єктивної сторони злочину, тобто діє як виконавець або співвиконавець злочину. Треба зазначити, що групи взагалі без змови не буває і бути не може (простий збіг у часі і місці дій декількох осіб не дає підстав кваліфікувати посягання, як вчинене групою осіб). Групою може бути визнано кілька осіб (двоє чи більше) лише тоді, коли вони домовилися про спільне вчинення злочину. У ч. 1 ст. 28 КК України йдеться не про наявність або відсутність змови, а про час її виникнення. Формулювання «без попередньої змови» у ч. 1 ст. 28 КК України означає, що змова виникла (відбулася) не до, а під час вчинення злочину, після його початку (наприклад зазначена форма співучасті знайшла своє відбиття у складах злочинів, передбачених ст. 152, ст. 296, ст. 402 КК України). Змова обов`язково має передбачати спрямованість посягання щодо одного й того ж потерпілого чи потерпілих, взаємну допомогу, використання однотипних способів вчинення злочину тощо. Іншими словами, виконавці злочину до моменту його вчинення не узгоджують місце, час його вчинення, не домовлялися про спільність своїх дій, розподіл функцій. Для групи осіб характерне спонтанне, ситуативне об`єднання зусиль виконавців для досягнення загального злочинного результату в момент початку або у процесі його вчинення. Погодженість у діях співучасників у таких випадках мінімальна, тобто передбачає усвідомлення одного виконавця, що він діє не сам, а спільно з іншою особою, разом досягають і бажають настання єдиного злочинного результату.

Фактичні обставини справи, на думку суду, не свідчать про те, що тілесні ушкодження потерпілому завдані групою осіб без попередньої змови, а збіг у часі і місці дій декількох осіб не дає підстав кваліфікувати посягання, як вчинене групою осіб, з огляду на те, що кожний з обвинувачених діяв окремо та з персональним мотивом і умислом, обвинувачені між собою малознайомі, прибули на місце події кожен окремо, завдали ударів потерпілому у різний час та за індивідуальних мотивів та з метою отримання персонального, а не єдиного, результату- принесення персональних вибачень за розповсюдження інформації.

Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що під час досудового розслідування кримінального провадження дії обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 були кваліфіковані за ч.4 ст.296 КК України, проте вказана кваліфікація не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, і вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 були зумовлені наміром завдати шкоди здоров`ю потерпілого і безпосередньо спрямовані на досягнення цього результату, а тому містять об`єктивні та суб`єктивні ознаки злочину проти особи і повинні бути кваліфіковані за наслідками, які настали в результаті їх протиправних дій, а саме як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я (ч.2 ст.125 КК України) і тому приходить до висновку про необхідність перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.4 ст. 296 КК України на ч.2 ст.125 КК України, оскільки їх винуватість у вчиненні саме цього злочину підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів.

Оцінюючи в сукупності досліджені в ході судового розгляду докази, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та наведених у вироку, доведена у повному обсязі та кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_11 , за ч.2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_8 за ч.2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Відповідно до ч.1 ст. 484 КПК України - порядок кримінального провадження щодо неповнолітніх визначається загальними правилами КПК України з урахуванням особливостей, передбачених главою 38 КПК України.

Відповідно до ч, 2 ст. 125 КК України - це кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, які згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків (санкція ч.2 ст.125 КК України (в редакції Закону на момент вчинення проступку в редакції Закону від 01.01.2024,) встановлює, що умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Вирішуючи питання про призначення неповнолітнім обвинуваченим покарання за ч.2 ст.125 КК України, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи "Бакланов проти Росії" від 09.06.2005 р.; "Фрізен проти Росії" від 24.03.2005 р.; "Ісмайлова проти Росії" від 29.11.2007р.).

Відповідно до положень ч. 1 ст.103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

При призначенні покарання обвинуваченим, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішенням у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

При цьому суд також враховує і позицію потерпілого ОСОБА_14 , який просив суд суворо не карати обвинувачених.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд згідно з вимогами ст. 50, 65,103 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину який згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, його посткримінальну поведінку; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він вчинив кримінальний проступок вперше, раніше не судимий, неодружений, зареєстрований і постійно мешкає з сім`єю у м. Запоріжжі, має постійне місце проживання, студент коледжу, характеризується за місцем навчання посередньо ,на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, з 20.02.2024 перебуває у службі у справах дітей на обліку дітей, що опинилися у складних життєвих обставинах по причині проживання у сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, даних щодо наявності у нього доходів матеріали справи не містять, має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, можливе виправлення його без ізоляції від суспільства, про що містяться дані у досудовій доповіді та витязі з оцінки ризиків вчинення повторного правопорушення.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно зі ст.66 КК України, суд визнає вчинення злочину неповнолітнім.

При цьому судом не встановлюється, як обставина, яка пом`якшує покарання щире каяття з огляду на таке.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 відсутні дані на підтвердження того, що він намагався будь-яким чином допомогти потерпілому, бажав виправити наслідки вчиненого. У судовому засіданні ОСОБА_5 хоча і вказував, що розкаюється і просить вибачення, однак з його показів під час судового розгляду було встановлено, що щирого жалю з приводу вчиненого він не висловлював, оспорює фактичні обставини вчиненого злочину, навпаки сперечався із потерпілим під час судового розгляду з приводу обставин події, намагаючись виставити потерпілого винним в отриманні ним тілесних ушкоджень. Вказані дії ОСОБА_5 суд розцінює не як щире каяття та визнання вини, а як намагання уникнути кримінальної відповідальності або пом`якшити покарання за злочин.

Окрім того, суд враховує, дані про особу ОСОБА_5 зібрані органом пробації у досудовій доповіді відносно нього (т.1 а.к.п 117), які суттєво відрізняються від поведінки ОСОБА_5 в суді. Так, органом пробації встановлено з пояснень ОСОБА_5 , що він взагалі не усвідомлює серйозність своєї поведінки, вважає, що потерпілий отримав по заслугах, він сам винний у тому що трапилося. Зі слів неповнолітнього: в нього немає почуття провини, шкодує лише про те, що попав в поле зору камер спостереження і зараз перебуває в полі зору поліції. Щиро вибачатися перед потерпілим не вважає за потрібне.

Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Разом із тим, судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_5 фактично визнав вину у завданні декількох ударів потерпілому, хоч і не погоджувався з правильністю кваліфікації його дій та кількістю таких ударів.

За наведених обставин кримінального провадження, тяжкості вчиненого проступку, кількості та характеру нанесених ударів потерпілому, якими потерпілому нанесені легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, даних про особу обвинуваченого та принципу індивідуалізації покарання, враховуючи і ті обставини, що ОСОБА_5 раніше не судимий, вперше вчинив проступок, суд вважає за необхідне з урахуванням відомостей досудової доповіді призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і саме таке покарання буде мати для неї достатню превентивну роль.

При цьому суд враховує, що відповідно до ст.100 КК України громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.

Не застосовуючи до ОСОБА_5 таких видів покарання як штраф, виправні роботи, передбачені санкцією ч.2 ст. 125 КК України, суд врахує ті обставини, що відповідно до ст. 99 КК України штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення, а в матеріалах справи відсутні відомості щодо того, що ОСОБА_5 має самостійний дохід, відсутність постійного місця роботи також виключають можливість призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді виправних робіт, а призначення покарання у вигляді арешту, обмеження волі, на думку суду, буде непропорційно тяжким видом покарання для неповнолітнього обвинуваченого, яким вчинено проступок вперше.

При цьому судом враховується і досліджувалося питання щодо можливості застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру, визначених ч. 2 ст. 105 КК України, проте з огляду на поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 враховуючи фактичні обставини справи, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, характеристики його особи, відомості досудової доповіді, стиль його життя та оточення, середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, можливе виправлення його без ізоляції від суспільства, про що містяться дані у досудовій доповіді та витязі з оцінки ризиків вчинення повторного правопорушення, суд не встановив підстав для застосування до неповнолітнього обвинуваченого заходів виховного характеру, оскільки на думку суду обвинувачений ОСОБА_5 на час постановлення вироку потребує призначення йому покарання.

На переконання суду забезпечити виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливо виконанням покладених на нього покарання у вигляді громадських робіт, проте не у мінімальному розмірі, передбаченим ст. 100 КК України, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого.

Таке покарання з урахуванням умов його життя та наданих суду характеристик, відомостей досудової доповіді, сприятимуть виправленню неповнолітнього ОСОБА_5 та будуть дієвим та ефективним способом впливу на останнього і таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Суд, ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_5 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд згідно з вимогами ст. 50, 65,103 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину який згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, ставлення ОСОБА_11 до вчиненого, його посткримінальну поведінку, він щиро розкаявся у вчиненому злочині, одразу ж після скоєного вибачився перед потерпілим і його вибачення прийняті потерпілим, про що ОСОБА_14 повідомляв у судових засідання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він вчинив кримінальний проступок вперше, раніше не судимий, неодружений, зареєстрований на тимчасово окупованій території України, є внутрішньо переміщеною особою, постійно з 2022 року мешкає з сім`єю у м. Запоріжжі, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, є студентом, виключно позитивно характеризується за місцем навчання і проживання, має низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, можливе виправлення його без ізоляції від суспільства, про що містяться дані у досудовій доповіді та витязі з оцінки ризиків вчинення повторного правопорушення, отримує стипендію.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_11 згідно зі ст.66 КК України, суд визнає вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття.

Судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_11 визнав вину у завданні одного удару потерпілому, хоч і не погоджувався з правильністю кваліфікації його дій, проте щиро кається, що віднайшло свій прояв під час судових засідань, має бездоганну поскримінальну поведінку.

Відповідно до ч.1 ст. 105 КК України - неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених ч. 2 ст. 105 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 105 КК України - суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Відповідно до ч. 3 ст.105 КК України, тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої ст. 105 КК України, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від15.05.2006 №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною КК України.

Суд враховує роз`яснення "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх" - рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч. ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст. ст. 75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Також, суд ураховує фактичні обставини справи, що визнаються учасниками судового провадження, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні проступку є доведеною, у сукупності з відомостями про особу ОСОБА_11 , його неповнолітній вік та ставлення до скоєного, наявності пом`якшуючих покарання обставин, умови проживання та виховання неповнолітнього, а також того, що обвинувачений під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження у суді дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, неодноразово вибачився перед потерпілим, в ході судового розгляду сприяв у з`ясуванні обставин справи, є студентом, конкретних обставин скоєння проступку та ролі у його вчиненні, у вчиненні кримінального проступку щиро розкаявся, а тому доходить висновку, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_11 на теперішній час загрози для суспільства не становить, має міцні соціальні та родинні зв`язки, соціально адаптований, підстав очікувати продовження обвинуваченим вчинення правопорушень суд не встановив.

Крім того, відповідно до вимог п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» від 15.05.2006, строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватися, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

З огляду на вищевказані обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, судом розглянуто питання щодо звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, і суд дійшов висновку, що на час постановлення вироку ОСОБА_11 не потребує призначення йому покарання і вважає за можливе звільнити неповнолітнього ОСОБА_11 від покарання за ч.2 ст. 125 КК України із застосуванням примусових заходів виховного характеру передбачених пунктом 3 ч.2 ст. 105 КК України на підставі ст. 105 КК України та передати ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під нагляд матері ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до досягнення ним повноліття.

Такі заходи сприятимуть виправленню неповнолітнього ОСОБА_11 та будуть більш дієвим та ефективним способом впливу на останнього.

Суд, ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_11 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК України .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд згідно з вимогами ст. 50, 65,103 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, ставлення ОСОБА_8 до вчиненого, його посткримінальну поведінку; дані про особу, обвинуваченого, а саме те, що він вчинив кримінальний проступок вперше, раніше не судимий, неодружений, зареєстрований і постійно мешкає з сім`єю ум. Запоріжжі, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, даних щодо наявності у нього доходів матеріали справи не містять, є студентом першого курсу денної форми навчання, стипендією не забезпечується, має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, можливе виправлення його без ізоляції від суспільства, про що містяться дані у досудовій доповіді та витязі з оцінки ризиків вчинення повторного правопорушення.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 згідно зі ст.66 КК України, суд визнає вчинення злочину неповнолітнім.

При цьому судом не встановлюється, як обставина, яка пом`якшує покарання щире каяття з огляду на таке.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 відсутні дані на підтвердження того, що він намагався будь-яким чином допомогти потерпілому, бажав виправити наслідки вчиненого. У судовому засіданні ОСОБА_8 хоча і вказував, що розкаюється і просить вибачення, однак з його показів під час судового розгляду було встановлено, що щирого жалю з приводу вчиненого він не висловлював, оспорює фактичні обставини вчиненого злочину, сперечався із потерпілим під час судового розгляду з приводу обставин події, намагаючись виставити потерпілого винним в отриманні ним тілесних ушкоджень, применшити кількість ударів потерпілому. Вказані дії суд розцінює не як щире каяття та визнання вини, а як намагання уникнути кримінальної відповідальності або пом`якшити покарання за злочин.

Окрім того, суд враховує, дані про особу ОСОБА_8 зібрані органом пробації у досудовій доповіді відносно нього (т.1 а.к.п 108-110), які суттєво відрізняються від його позиції та поведінки в суді. Так, органом пробації встановлено з пояснень ОСОБА_8 він не у повною мірою свідомлює серйозність своєї поведінки та її протиправність, вважає, що потерпілий отримав по заслугах, не зважаючи на те, що після слідчих дій він вибачився перед потерпілим, все одно схиляється до думки, що за свої дії не має нести покарання та бути притягнутим до кримінальної відповідальності.

Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Разом із тим, судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_8 фактично визнав вину у завданні декількох ударів потерпілому, хоч і не погоджувався з правильністю кваліфікації його дій.

За наведених обставин кримінального провадження, тяжкості вчиненого проступку, кількості та характеру нанесених ударів потерпілому, якими потерпілому нанесені легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, даних про особу обвинуваченого, умови його життя та виховання, впливу дорослих, рівня розвитку та інші особливостей особи неповнолітнього та принципу індивідуалізації покарання, враховуючи і ті обставини, що ОСОБА_8 раніше не судимий, вперше вчинив проступок, є неповнолітнім, суд вважає за необхідне з урахуванням відомостей досудової доповіді призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і саме таке покарання буде мати для неї достатню превентивну роль.

При цьому суд враховує, що відповідно до ст.100 КК України громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.

Не застосовуючи до ОСОБА_8 таких видів покарання як штраф, виправні роботи, передбачені санкцією ч.2 ст. 125 КК України, суд врахує ті обставини, що відповідно до ст. 99 КК України штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення, а в матеріалах справи відсутні відомості щодо того, що ОСОБА_8 має самостійний дохід, відсутність постійного місця роботи також виключають можливість призначення ОСОБА_8 покарання у вигляді виправних робіт, а призначення покарання у вигляді арешту, обмеження волі, на думку суду, буде непропорційно тяжким видом покарання для неповнолітнього обвинуваченого, яким вчинено проступок вперше.

При цьому судом враховується і досліджувалося питання щодо можливості застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру, визначених ч. 2 ст. 105 КК України, проте з огляду на поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 , враховуючи фактичні обставини справи, умови його життя та виховання, особливості особи неповнолітнього, характеристики його особи, відомості досудової доповіді, стиль його життя та оточення, середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, можливе виправлення його без ізоляції від суспільства, про що містяться дані у досудовій доповіді та витязі з оцінки ризиків вчинення повторного правопорушення, суд не встановив підстав для застосування до неповнолітнього обвинуваченого заходів виховного характеру, оскільки на думку суду обвинувачений на час постановлення вироку потребує призначення йому покарання. ОСОБА_8 можливо виконанням покладених на нього покарання у вигляді громадських робіт, проте не у мінімальному розмірі, передбаченимому ст. 100 КК України, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого.

Таке покарання з урахуванням умов його життя та наданих суду характеристик, відомостей досудової доповіді, сприятимуть виправленню неповнолітнього ОСОБА_8 та будуть дієвим та ефективним способом впливу на останнього і таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Суд, ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_8 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК України .

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжні заходи під час судового розгляду не обиралися і клопотання про їх обрання від сторони обвинувачення не надходило, підстав для застосування запобіжних заходів суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 371, 373-374,484 Кримінального процесуального кодексу України , суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України(в редакції закону від 01.01.2024 року, яка діяла на момент вчинення кримінального проступку).

Призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України (в редакції закону від 01.01.2024 року, яка діяла на момент вчинення кримінального проступку) у вигляді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України (в редакції закону від 01.01.2024 року, яка діяла на момент вчинення кримінального проступку).

На підставі ст. 105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , від покарання за ч.2 ст.125 КК України(в редакції закону від 01.01.2024 року, яка діяла на момент вчинення кримінального проступку) без визначення його виду, із застосуванням примусових заходів виховного характеру - передати неповнолітнього ОСОБА_11 під нагляд матері - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , до досягнення ним повноліття, тобто 18-річного віку - до 04.05.2026 року.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України (в редакції закону від 01.01.2024 року, яка діяла на момент вчинення кримінального проступку).

Призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України (в редакції закону від 01.01.2024 року, яка діяла на момент вчинення кримінального проступку) у вигляді 100 (сто) годин громадських робіт.

Після набрання вироком законної сили речові докази по даному провадженню: паперовий конверт в який упаковано недопалок з під цигарки ( т.1 а.с.233), який перебуває у матеріалах кримінального провадження - знищити; диск для лазерних систем зчитування CD-R, об`ємом 700 МВ, на якому містяться відеофайл з бодікамери працівника Вознесенівського РВ УПО, який перебував на чергуванні - долучено до матеріалів кримінального провадження- залишити у матеріалах кримінального провадження, диск для лазерних систем зчитування, який постановою слідчого від 16.02.2024 року визнано у кримінальному провадженні диск для лазерних систем зчитування DVD-R, об`ємом 4,7 Гб долучено до матеріалів кримінального провадження- залишити у матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 Кримінального процесуального кодексу України судом проголошено резолютивну частину вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Повний текст вироку після його проголошення вручається учасникам судового провадження, які присутні у судовому засіданні.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1