Справа № 362/6701/23
Провадження № 1-кп/362/238/25
ВИРОК

Іменем України

22.04.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001442 від 25.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Здорівка Васильківського району Київської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

24 липня 2023 року близько 17 год 40 хв, більш точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 перебували на березі ставка, що знаходиться на відстані близько 500 м від підприємства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час між ними на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин відбувся словесний конфлікт.

Під час конфлікту ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , та реалізуючи свій умисел та мету, спрямовану на заподіяння тілесних ушкоджень, тримаючи в лівій руці за руків`я предмет, зовні схожий на ніж, підбіг до останнього та, знаходячись обличчям до його обличчя, раптово умисно наніс один удар лезом предмета, зовні схожим на ніж, в нижню частину правої ноги ОСОБА_7 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки на межі середньої та нижньої третини з пошкодженням правого малогомілкового нерву та розвитком його посттравматичної нейропатії з рівня нижньої третини правої гомілки і нижче з наявністю вираженого парезу 1-2 пальців правої ступні та порушенням функції ходи правої ступні за критерієм тривалості розладу здоров`я, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину не визнав, показав, що прийшов на рибалку, в альтанці в цей час сиділи двоє чоловіків, які перебували в стані алкогольного сп`яніння. Він сам був тверезий, бо після інсульту не п`є, їх взагалі не чіпав ніяким чином, а вони сказали, що тут йому рибалити не можна. Він оминув їх і сів рибалити в метрах 10 від них, при цьому у нього в руках був ніж він його завжди використовує при рибальстві. однак вони почали лаятися, виганяти його. Він не реагував, а ОСОБА_7 сказав: «Якщо ти не розумієш словами, то я тобі зараз поясню», потім підійшов до нього і штовхнув у воду, почав його опускати під воду, притримуючи за плечі топити. Через деякий час ОСОБА_7 закричав: «У нього ніж, порізав ногу», прибіг другий чоловік, а він, ОСОБА_4 , вискочив на берег і пішов до будівлі адміністрації і викликав поліцію. Коли повернувся на місце події, там вже була швидка і поліція, у ОСОБА_7 на нозі була пов`язка, на животі не було нічого. Він ОСОБА_7 ніяких умисних ударів не наносив, як той отримав поранення не пам`ятає, але це було у воді. Можливо, той сам напоровся, коли вони боролись і він, ОСОБА_4 , виривався від нього.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що вважає обвинуваченого винним на 100 %, його не вибачає, оскільки брати ножа було неприпустимо, через обвинуваченого він втратив роботу, змушений був 2 місяці лікуватися, при визначенні міри покарання послався на розсуд суду. Щодо подій 24.07.2023 пояснив, що відпочивав з другом ОСОБА_8 на ставку в альтанці, в стані алкогольного сп`яніння не перебував, в цей день нічого не пив. Туди підійшов ОСОБА_4 , сів коло них. Він, ОСОБА_7 , попросив ОСОБА_4 піти, оскільки в нього з ОСОБА_8 була розмова, але ОСОБА_4 відповів, що ця альтанка загального користування, вказав, що буде ловити тут рибу і відійшов на 5 метрів. Він, ОСОБА_7 , вважав, що цього недостатньо, і з цих підстав, а саме: через те, що місця на ставку повно, а ОСОБА_4 сів коло них, почалась словесна перепалка. Конфлікт був лише словесний, були висловлювання нецензурною лайкою, однак він обвинуваченому не погрожував, ніяких дій фізичного характеру стосовно нього не здійснював. В цей час вони перебували на достатній відстані один від одного. Потім ОСОБА_4 раптово побіг на нього, він, ОСОБА_7 , виставив ногу вперед, при цьому удару останньому ногою не наносив. Коли ОСОБА_4 опинився біля нього, він побачив, що в лівій руці ОСОБА_4 ніж з лезом приблизно 10-11 см. Обвинувачений махав рукою і перший удар наніс ножем в живіт, була подряпина. Він, ОСОБА_7 , відбив удар, а ОСОБА_4 наніс йому другий удар в ногу, після чого вони впали в воду, де зчепились як борці. В воді ОСОБА_4 намагався його ще раз вдарити ножем, він, ОСОБА_7 , відштовхував обвинуваченого. В цей час підбіг ОСОБА_8 і витягнув його, ОСОБА_7 , з води. ОСОБА_4 також вийшов з води з ножем. ОСОБА_8 намагався забрати в того ніж, але ОСОБА_4 ножа не віддав і втік. З того моменту він з обвинуваченим не спілкувався, ОСОБА_4 до нього не підходив і не говорив.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що обвинуваченого ОСОБА_4 взагалі не знав до вказаних подій, а з потерпілим товаришує тривалий час, в них в цілому добрі стосунки. 24.07.2023 ввечері він сидів з ОСОБА_7 у альтанці біля ставка в с. Здорівка, говорили про свої справи, алкогольні напої не вживали і в стані алкогольного сп`яніння не перебували, там нікого більше не було. ОСОБА_4 пройшов за альтанку на відстань 3-5 метрів і сів ловити рибу. ОСОБА_7 зробив йому зауваження: «Шановний, будь ласка, відійди в інше місце, не грій вуха», однак ОСОБА_4 не погодився, сказав, що це його «пририблене» місце і він звідти нікуди не піде. Через деякий час між обвинуваченим і потерпілим почалася словесна перепалка, яка тривала протягом 1 хв. ОСОБА_7 , налаштований порозмовляти, вийшов з альтанки, а рибак агресивно пішов йому на зустріч, в нього в руках був якийсь предмет. Вони зустрілись десь за 1,5-2 м від альтанки за 1-1,5 м до ставка, махали руками і впали в воду вдвох, зчепилися. Тоді він, ОСОБА_8 , вийшов з альтанки, став на березі і побачив, що вони у воді розчепилися, ОСОБА_7 почав пливти і сказав йому, щоб той швидко його витягував, бо в ОСОБА_4 ніж. ОСОБА_7 дав йому, ОСОБА_8 , руку і він, ОСОБА_8 , побачив як сильно йде кров у ОСОБА_7 з ноги. Біля альтанки він перемотав ОСОБА_7 ногу футболкою. Інших пошкоджень на потерпілому не бачив. ОСОБА_4 також виліз з річки, був з ножем. Він, ОСОБА_8 , підійшов до нього і сказав, щоб той віддав ніж, але той не віддав і пішов в невідомому напрямку. Вони викликали швидку і поліцію. Поки чекали, ОСОБА_7 звернув його увагу на живіт, де з боку (з якого саме не пам`ятає), був поріз.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що знає і обвинуваченого, і потерпілого як односельців, ніяких стосунків з ними не підтримував. 24.07.2023 в другій половині дня був на роботі на Васильківському рибному господарстві в приміщенні для охорони. Туди прийшов ОСОБА_4 , який був мокрий, і повідомив, що на нього напали двоє невідомих, кинули його у воду. Вони з службового телефону викликали поліцію. Альтанка була за 400-500 м від приміщення охорони, тому він нічого не чув і не бачив.

Експерт ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що першу експертизу він проводив по постанові, амбулаторній карті і безпосередньому огляді потерпілого. Рана на животі була присутня, була вкрита шкірочкою, тобто заживала, хірургічно не оброблялася. Можливо, в первинних документах не вказана рана живота, оскільки вона не потребувала спеціальної медичної допомоги, а саме: була поверхнева, невеличка, а от рану гомілки зашивали, вона хірургічно оброблялась, тому її обов`язково й повинні були вказати. Друга експертиза не має опису поранень, оскільки є посилання на першу експертизу, де є опис тілесних пошкоджень, в тому числі і живота. Рани нанесені предметом з обмеженою поверхнею контакту, може бути, що ножем. За механізмом нанесення на животі колота рана, а на гомілці колото-різана.

Експерт ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що здійснював повторну судово-медичну експертизу ОСОБА_7 , висновки, за результатами проведеної ним експерти, підтвердив, вказав, що ОСОБА_4 на слідчому експерименті не надав інформації щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень, тому він не зміг встановити чи могли виникнути тілесні ушкодження у ОСОБА_7 , коли вони перебували у воді. Разом з тим, ОСОБА_7 надав детальну інформацію щодо механізму отримання ним рани гомілки і така рана могла утворитися за обставин, зазначених ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту за його участі. Щодо рани на животі, то встановити як саме вона виникла і коли точно він сказати не може.

На підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, стороною обвинувачення надано докази, які досліджено судом:

- рапорт старшого інспектора чергового відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, з якого вбачається, що ОСОБА_4 24.07.2023 о 17:53 год. повідомив на лінію 102 про те, що була бійка між ним та двома особами, під час якої один з учасників напоровся на ніж ногою, є ножове поранення в ногу, по прибуттю на місце події у с. Здорівка встановлено, що стався конфлікт між відпочиваючими та рибалкою;

- рапорт інспектора чергового відділу поліції № 1 (м. Васильків) Обухівського РУП ГУНП в Київській області про виклик на лінію 102, з якого вбачається, що 24.07.2023 о 17:56 ОСОБА_7 повідомив, що в с. Здорівка в лісі, де рибне господарство, його 20 хв назад вдарив ножем в ногу рибак, кривдник втік з місця події;

- протокол прийняття заяви ОСОБА_7 від 24.07.2023, відповідно до якого ОСОБА_7 вказав, що 24.07.2023 близько 18 год. під час конфлікту з невідомим в с. Здорівка на вул. Ватутіна він отримав ножове поранення правої нижньої кінцівки;

- рапорт інспектора чергового відділу поліції № 1 (м. Васильків) Обухівського РУП, відповідно до якого 24.07.2023 о 19:30 на лінію 102 надійшло повідомлення з органів охорони здоров`я про те, що ОСОБА_7 госпіталізовано до ЦРЛ з ножовим пораненням гомілки, має легку алкогольну інтоксикацію;

- довідку КНП «Васильківська БЛІЛ» ВМР № 27 від 24.07.2023, з якої вбачається, що 24.07.2023 о 19:00 год. в приймальне відділення КНП «Васильківська БЛІЛ» ВМР був доставлений ОСОБА_7 з діагнозом: колото-різана рана правої гомілки, алкогольне сп`яніння (0,649 ‰);

- заява ОСОБА_4 від 24.07.2023 про добровільну видачу ножа;

- протокол огляду місця події з фототаблицею до нього від 24.07.2023, об`єктом якого є ділянка місцевості з відкритим доступом, розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Здорівка, вул. Ватутіна, в ході якого виявлено на поверхні ґрунту, який вкритий рослинними насадженнями у вигляді трави, статичні плями речовини бурого кольору у кількості 3 штук розміром 10х15 см округлої та овальної форми. Плями відобразились шляхом нашарування на поверхні ґрунту. Біля виявлених плям речовини бурого кольору є крутий берег річки, відстань від плям до води складає 0,5 м;

- висновок експерта № 179 від 28.07.2023, відповідно до якого при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 виявлено: рану правої бокової поверхні живота, рану правої гомілки, які могли бути спричинені в строк, вказаний в Постанові. Дані тілесні ушкодження спричинені від дії предмету з обмеженою поверхнею контакту, не виключено з колюче-ріжучими властивостями, на кшталт леза ножа. Індивідуальних властивостей травмуючого предмету експертизою не виявлено. Тілесні ушкодження у ОСОБА_7 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки рана правої гомілки викликала розлад здоров`я більше 6 днів, але менше 21 доби;

- протокол проведення слідчого експерименту з відеозаписом від 08.08.2023 за участю ОСОБА_7 , під час якого останній в присутності понятих розказав та показав за допомогою статиста як саме йому було нанесено удар лезом ножа, як саме ОСОБА_4 тримав ніж в лівій руці, в якому положенні при цьому перебував він та ОСОБА_4 ;

- висновок експерта № 194 від 08.08.2023, відповідно до якого у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження: рана правої бокової поверхні живота, рана правої гомілки. Дані тілесні ушкодження могли бути спричинені при обставинах, викладених потерпілим ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту за його участю від 08.08.2023;

- протокол проведення слідчого експерименту з відеозаписом від 08.08.2023 за участю ОСОБА_4 , під час якого останній в присутності понятих розповів та показав де саме, в якому положенні знаходився він та ОСОБА_7 , як саме він, ОСОБА_4 , тримав в лівій руці ножа, як, тримаючи його в руці, намагався вибратися з води на берег;

- висновок експерта № 217 від 08.09.2023, з якого вбачається, що у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження: рана правої бокової поверхні живота, рана правої гомілки. Тілесні ушкодження у ОСОБА_7 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки рана правої гомілки викликала розлад здоров`я більше 6 днів, але менше 21 доби. Дані тілесні ушкодження могли бути спричинені при обставинах, викладених потерпілим ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту за його участю від 08.08.2023;

- висновок експерта № 247/Е, відповідно до якого у ОСОБА_7 мали місце такі тілесні ушкодження: непроникаюча рана на передньо-боковій поверхні живота справа, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше 21 дня, так як для загоєння рани такого характеру необхідних вказаний строк; колото-різана рана на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки на межі середньої та нижньої третини з пошкодженням правого малогомілкового нерву та розвитком його посттравматичної нейропатії з рівня нижньої третини правої гомілки і нижче з наявністю вираженого парезу 1-2 пальців правої ступні та порушенням функції ходи правої ступні, яка відноситься до тілесних пошкоджень середнього ступеню тяжкості, так як для відновлення функції малогомілкового нерву після такого травмування необхідний строк понад 21 день. Наслідком загоєння вищевказаних ран є рубці. Вказані тілесні ушкодження могли бути спричинені 24.07.2023. Колото-різана рана правого малогомілкового нерву могла утворитися за обставин, зазначених ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту за його участі 08.08.2023. Через відсутність даних щодо механізму спричинення рани в ділянці живота під час проведення слідчого експерименту, встановити чи могла вона виникнути при зазначених ОСОБА_7 обставинах, не є можливим. У зв`язку із малоінформативними даними проведення слідчого експерименту 08.09.2023 за участю ОСОБА_4 встановити, чи могли виникнути встановлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження при зазначених ОСОБА_4 під час слідчого експерименту обставинах, не є можливим.

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд визнає їх належними та допустимими, оскільки вони зібрані у відповідності до вимог КПК України.

Даючи оцінку зазначеним вище показанням обвинуваченого ОСОБА_4 , даними ним в судовому засіданні, суд зазначає, що обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України не визнав, пояснив, що дійсно наніс потерпілому тілесне ушкодження у виді ножового поранення гомілки, однак дане тілесне ушкодження він наніс ненавмисно, не пам`ятає як це сталося, міг поранити випадково, коли вони вдвох перебували у воді і він захищався від дій потерпілого. Щодо нанесення рани живота ОСОБА_7 заперечує категорично.

Разом з тим, показання обвинуваченого щодо нанесення потерпілому тілесного ушкодження у виді рани гомілки випадково, без умислу, в результаті неправомірних дій відносно нього з боку потерпілого, спростовується іншими доказами, наявними в справі, в їх сукупності. Зокрема, з пояснень усіх учасників події вбачається, що причиною виникнення бійки між обвинуваченим та потерпілим був обопільний конфлікт через місце для рибалки. Свідок ОСОБА_8 та потерпілий вказали, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в ході конфлікту рухалися взаємно на зустріч один одному. Пояснення потерпілого ОСОБА_7 щодо механізму нанесення йому колото-різаної рани на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки підтверджуються висновком експерта, який вказав, що вона могла утворитися в потерпілого за обставин, вказаних ним на слідчому експерименті (які аналогічні тим обставинам, про які він говорив в судовому засіданні під час допиту), а саме: коли ОСОБА_7 виставив свою праву ногу вперед в розігнутому в колінному суглобі стані, в цей час ОСОБА_4 , тримаючи в лівій руці ніж, наніс лезом ножа один удар в праву ногу. Пояснення ОСОБА_4 щодо того, що ним нанесено вказане тілесне пошкодження у воді, коли він махав руками, не підтверджується жодними наявними в справі письмовими доказами.

Крім того, судом враховується, що ні до, ні під час, ні після конфлікту у обвинуваченого ОСОБА_4 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено.

Таким чином, суд, відповідно до ст. 94 КПК України, ґрунтуючись на дослідженні всіх обставин кримінального провадження і оцінюючи не лише окремі докази, жоден з яких не має наперед встановленої сили, але й їх сукупність у взаємозв`язку з точки зору достатності, з урахуванням практики Верховного Суду, приходить до переконання, що обвинувачений застосував ніж до потерпілого, який при цьому був лише в плавках і не мав при собі ніяких предметів, що могли бути розцінені ОСОБА_4 як небезпечні для нього, не як засіб захисту, а в процесі обопільної сварки, що раптово виникла на ґрунті неприязних відносин через місце для рибалки, а потім переросла в бійку, і мала місце до початку бійки і падіння в воду. Оскільки подальше насильство по відношенню до обвинуваченого з боку потерпілого у вигляді боротьби у воді було спровоковано самим ОСОБА_4 , тобто було передбачуваним наслідком його власної поведінки, він не може посилатися на стан необхідної оборони при нанесенні потерпілому ножового поранення гомілки, так як застосоване насильство потерпілим та обвинуваченим один до одного є насильством різних ступенів.

Захисники обвинуваченого вказували, що потерпілий надав суперечливі покази стосовно обставин спричинення тілесних ушкоджень, які різняться між собою, проведені експертизи по справі не є чіткими, у зв`язку з чим просили призначити комісійну судово-медичну експертизу для визначення того, чи мали місце тілесні ушкодження у ОСОБА_7 , якщо так, то їх характер, давність утворення, ступінь важкості, механізм утворення, чи можливе нанесення тілесних ушкоджень ножем, вилученим з місця події; яким було взаємне розташування предмета і потерпілого в момент заподіяння ушкодження, та в якому положенні знаходився потерпілий в момент нанесення йому тілесних ушкоджень, чи можливе нанесення даних тілесних ушкоджень ОСОБА_7 самому собі, яким було місце та напрямок дії травмуючої сили на тіло потерпілого; чи міг потерпілий після отримання тілесних ушкоджень здійснювати які-небудь самостійні дії.

Даючи оцінку висновкам експертів № 179 від 27.07.2023, № 194 від 09.08.2023, № 217 від 08.09.2023, та № 247/Е від 19.09.2023, суд зазначає, що, дослідивши висновки, заслухавши пояснення експертів, допитаних безпосередньо в судовому засіданні, які підтвердили, що ними при здійсненні досліджень за основу були взяті дані слідчих експериментів, проведених як за участі потерпілого, так і за участі обвинуваченого, а також безпосередній огляд потерпілого, суд приходить до наступних висновків.

Судом шляхом безпосереднього допиту потерпілого та обвинуваченого в судовому засіданні було отримано їх усні показання, які відповідають обставинам, вказаним ними під час проведення слідчих експериментів за їх участі, результати яких були взяті за основу при здійсненні експертиз. Таким чином, матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які б свідчили про необґрунтованість проведених судових експертиз або таких, які б викликали сумніви в їх правильності. Висновки проведених експертиз є достатньо обґрунтованими, логічними та об`єктивними, ґрунтувалися на наявних в експерта даних, надані в межах компетенції експертів, істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи встановлено не було, вони не суперечать одна одній, містять відповіді на всі поставлені питання, в тому числі і ті, які просили поставити захисники в своєму клопотанні про призначення комісійної судово-медичної експертизи.

За клопотанням сторони захисту була витребувана та отримана інформація щодо зафіксованого 24.07.2023 виклику невідкладної медичної допомоги для ОСОБА_7 та про встановлені медпрацівниками ушкодження. Так, з відповіді КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» № 578 від 14.02.2025 вбачається, що 24.07.2023 до ОСОБА_7 прибула бригада екстреної медичної допомоги за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Здорівка, рибне господарство для надання медичної допомоги. Привід до виклику: травма. Встановлений попередній діагноз: ножове поранення н/з правої гомілки. Алкогольна інтоксикація легка ст. Дана інформація підтверджує наявні в матеріалах справи дані і не містять нових обставин.

Таким чином, в ході судового розгляду не встановлено нових об`єктивних даних, які б давали підставу для призначення комісійної судово-медичної експертизи, тому в задоволенні клопотання захисників обвинуваченого було відмовлено.

Суд звертає увагу, що доведеність тих чи інших обставин злочину не завжди ґрунтується на прямих доказах і висновок щодо обставин справи може випливати з аналізу сукупності непрямих доказів.

Такий висновок суду ґрунтується на практиці Верховного Суду України, який в постанові ВСУ № 127/2822/18 від 25.03.2025 вказав, що положення ст. 94 КПК України передбачає, що обставини, які утворюють елементи складу злочину, можуть встановлюватися на основі сукупності непрямих доказів, якщо логічний аналіз їх взаємозв`язку підтверджує відповідні обставини; доказування часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність або недоведеність винуватості особи поза розумним сумнівом.

Отже, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в такій конкретній ситуації, вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, повністю доведена.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених в статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 також інкриміновано умисне нанесення ОСОБА_7 одного удару лезом предмету, зовні схожим на ніж, в праву передню частину живота.

Як вбачається з показів обвинуваченого, він, повернувшись на місце події, дійсно бачив перемотану рану на нозі потерпілого, однак на животі ніяких пошкоджень не бачив, нанесення тілесного ушкодження потерпілому в область живота будь-яким способом категорично заперечує; потерпілий вказав, що не зауважив, коли і як саме отримав рану на животі у виді подряпини, свідок ОСОБА_8 також вказав, що не бачив рану на животі аж поки потерпілий не звернув його увагу на неї. Тобто, ніхто з учасників події не бачив коли і яким чином було нанесено рану в праву передню частину живота ОСОБА_7 . Експертні висновки щодо наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 та їх характер надавалися за результатами безпосереднього огляду потерпілого, на основі його пояснень, даних слідчого експерименту та первинної медичної документації, яка, разом із карткою виклику швидкої медичної допомоги та рапортами про повідомлення на лінію 102 від 24.07.2023, не містить інформації про тілесне ушкодження у виді поранення живота, вбачається лише, що ОСОБА_7 нанесено ножове поранення правої гомілки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутні беззаперечні докази, що рана в районі живота була нанесена потерпілому саме обвинуваченим 24.07.2023 в місці і за обставин, вказаних в обвинувальному акті, а тому з формулювання обвинувачення необхідно виключити умисне нанесення ОСОБА_4 одного удару ОСОБА_7 лезом предмету, зовні схожим на ніж, в праву передню частину живота.

При призначенні покарання, суд враховує, що, згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вирішуючи питання про покарання, відповідно до статті 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином; особу винного, який раніше не судимий, одружений, є пенсіонером та інвалідом 3 групи у зв`язку з загальним захворюванням, на обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, думку прокурора, яка просила призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, думку обвинуваченого та потерпілого.

Обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, та обставин, що обтяжують покарання у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням обставин справи та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, відношення до скоєного, відсутність тяжких наслідків, позицію прокурора, висловлену на судових дебатах, суд вважає за можливе відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експертів та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-376, 381-382 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- предмет, зовні схожий на розкладний ніж, який упакований в паперовий конверт світло-коричневого кольору «Національна поліція України Слідче управління», на якому виконано рукописний пояснювальний напис та передано на зберігання до камери схову ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, згідно квитанції № 269 від 16.08.2023, конфіскувати як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та знищити;

- змив речовини бурого кольору, зовні схожий на кров, який упаковано в паперовий конверт світло-коричневого кольору «Національна поліція України Слідче управління», на якому виконано рукописний пояснювальний напис, та передано на зберігання до камери схову ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, згідно квитанції № 269 від 16.08.2023, знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1