ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/76/25 Справа № 712/977/25 Категорія: ст.183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підзахисного на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.01.2025, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

уродженця с. Гординівка Долинського району Кіровоградської області, тимчасово

не працюючого, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого,

з середньою спеціальною освітою, одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей

на утриманні не має, інваліда ІІ групи загального захворювання, зареєстрований

та проживаючий за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб з 25.01.2024 по 25.03.2025 року включно з визначенням розміру застави,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 ,та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з 25.01.2024 по 25.03.2025 року включно з можливістю внесення застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120,00 грн.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри та наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, врахував дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про те, що клопотання підлягає до задоволення .

Не погоджуючись з таким судовим рішенням слідчого судді, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_7 будь-який інший, більш м`який запобіжний захід або у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує про недоведеність стороною обвинувачення зазначених у клопотанні ризиків, оскільки вони не підтверджені доказами. Зокрема, щодо можливості підозрюваного, який має 2 групу інвалідності, в умовах триваючої агресії рф проти України залишити місце свого проживання та виїхати на непідконтрольну Україні територію чи виїхати за кордон. Також не було встановлено повної об`єктивної інформації щодо особи підозрюваного, який, дійсно, неповнолітніх дітей не має, але має на утриманні та доглядає повнолітню доньку ОСОБА_10 , яка є інвалідом дитинства з психічним захворюванням, потребує постійного догляду та контролю і проживають вони удвох. На підтвердження наявності інвалідності у підозрюваного та його доньки слідчому та слідчому судді були надані відповідні документи, які були вивчені під час засідання та долучені до справи, однак слідчим суддею вказаний факт в оскаржуваній ухвалі не описаний.

Захисник наголошує на тому, що ОСОБА_7 має хронічну ішемічну хворобу серця, стенокардію, потребує нагляду лікарів, задишку, головокружіння, зниження можливостей до фізичних навантажень, вимушено регулярно проходить курс лікування. Також підозрюваний має постійне місце проживання, позитивно характеризується, підтримує сталі соціальні відносини за місцем свого проживання, до будь якої відповідальності не притягувався, спиртних напоїв взагалі не вживає, дружина підозрюваного - мати їхньої доньки, протягом останніх 6 років проживає за кордоном.

Наразі, поки ОСОБА_7 перебуває в СІЗО, оскільки іншої рідні не має, друзі взяли на себе відповідальність та намагаються надати допомогу родині постраждалого.

За твердженням захисника підозрюваний не оспорює та не заперечує факту допущеного ним порушення правил ПДР України та усвідомлює майбутні наслідки.

Також захисник зазначає, що пригода трапилася в темну пору доби, будь яких попереджуючих дорожніх знаків про наближення до нерегульованого пішохідного переходу в напрямку руху автомобіля, яким керував підозрюваний встановлено не було, що не знімає відповідальності з ОСОБА_7 , але, на думку захисника, має значення для об`єктивного сприйняття обставин ДТП.

Крім того, відповідно до наявних у справі матеріалів, момент ДТП був зафіксований на відео, що є вирішальним фактором щодо встановлення всіх обставин, а не суб`єктивні покази свідків, отже безпідставним є ризик, про який вказує сторона обвинувачення, можливого незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження (свідків), які вже допитані.

На думку адвоката суд прийшов до невірного переконання про наявність обґрунтованих доводів слідчого, викладених у клопотанні, щодо ризиків у виді переховування від слідства та суду і незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні. Однак лише тяжкість кримінального правопорушення та тяжкість можливого покарання, що загрожує його підзахисному не можуть бути єдиними підставами для застосування відносно останнього найбільш суворого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Слідчим відділом Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000360 від 24.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

25.01.2025 ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

25.01.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження: даними протоколу огляду місця події від 24.01.2025 на проїзній частині вул. Чигиринська поблизу буд. № 60/2 та перехрестя з вул. Зелінського в м. Черкаси, схемою та фототаблицею до протоколу; даними протоколу огляду лазерного диску з відеозаписом обставин ДТП від 24.01.2025; фототаблицею до протоколу; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 24.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 24.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 24.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 24.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 24.01.2025; довідкою з КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» ЧОР від 24.01.2025 з виставленим ОСОБА_16 діагнозом.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя зазначив про наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, як надають підстави для обрання запобіжного заходу.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд.

Розглядаючи дане клопотання, слід також врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, та який містить в собі суспільну небезпеку кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, наслідком якого постраждала малолітня дитина.

Попри твердження захисника в апеляційній скарзі, що підозрюваний є особою з інвалідністю 2 групи, має на утриманні та доглядає повнолітню доньку, яка є інвалідом 2 групи дитинства, позитивно характеризується, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався та у нього наявні хвороби, апеляційний суд погоджується з рішенням слідчого судді щодо обраного запобіжного заходу з огляду на наявний суспільний інтерес, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи та виправдовує тримання підозрюваного під вартою.

Крім того, долучені захисником медичні документи стосовно ОСОБА_7 не містять висновку лікарів про неможливість знаходження останнього в умовах слідчого ізолятора та не свідчать про неможливість отримання підозрюваним необхідного йому лікування і в умовах слідчого ізолятора.

Під час судового розгляду, слідчим суддею були заслухані пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, які були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття відповідного судового рішення.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків слідчого судді не спростовують.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, оскільки стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на час розгляду питання про обрання запобіжного заходу обґрунтовано існують і підтверджують на даному етапі кримінального провадження потребу в триманні останнього під вартою з можливістю внесення застави.

Крім того, разом з триманням під вартою слідчим суддею, як застосування альтернативного запобіжного заходу, передбачено можливість внесення застави, у розмірі, передбаченому за вчинення тяжкого злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 та цей розмір не є найвищим, ніж це визначено положеннями КПК України.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.01.2025 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб з 25.01.2024 по 25.03.2025 року включно з визначенням розміру застави залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді