Провадження № 1-кс/761/599/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , його представника - адвоката ОСОБА_4 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах власника майна - ОСОБА_3 на бездіяльність детектива Бюро економічної безпеки України у кримінальному провадженні № 0000030 від 08.08.2023,

у с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність детектива Бюро економічної безпеки України (далі - БЕБ) щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000030 від 08.08.2023 за ч.5 ст. 191 КК України.

На обґрунтування скарги зазначено, що 21.11.2024 детективом БЕБ на підставі ухвали слідчого судді від 06.11.2024 (справа № 761/41445/24) проведений обшук приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_3 , під час якого вилучено та вилучено майно, що належить останньому, зокрема злиток, схожий на золото 100 г № 879303 umicore 100 g Feingold 999.9; банкноти, схожі на грошові кошти, а саме: 205 900 гривень, 18 100 Євро, 233 600 доларів США.

У подальшому прокурором ініційоване накладення арешту на вилучене під час обшуку майно, зокрема, на документи, чорнові записи, жорсткі диски, електронні флеш носії, мобільні телефони, ноутбуки, злиток, схожий на золото 100 г № 879303 umicore 100 g Feingold 999.9; банкноти, схожі на грошові кошти, а саме: 205 900 гривень, 18 100 Євро, 233 600 доларів США.

Рішенням слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.12.2024 клопотання прокурора частково задоволено, однак, у накладені арешту на злиток, схожий на золото 100 г № 879303 umicore 100 g Feingold 999.9; банкноти, схожі на грошові кошти, а саме: 205 900 гривень, 18 100 Євро, 233 600 доларів США, відмовлено.

У той же час, на день розгляду скарги вказане майно ОСОБА_3 не повернуте, тобто протиправно утримується органом досудового розслідування.

Керуючись наведеним та вважаючи це майно тимчасово вилученим, заявник просив зобов`язати слідчого повернути його власнику.

У судовому засіданні власник майна та його представник скаргу підтримали та просили її задовольнити, оскільки майно безпідставно утримується детективом.

Детектив БЕБ, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора, будучи повідомленими про день, час та місце судового засідання належним чином, до суду не прибули, про наявність поважних причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши доводи власника майна та його представника, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, навіть тимчасове обмеження права власності є фактичне позбавленням власника майна можливості на свій розсуд користуватися та розпоряджатися цим майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що позбавлення будь-якої особи права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на законних підставах майном у спосіб або через застосування процедури, які не відповідають приписам закону, є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

З вищеназваною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), якою до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

У контексті клопотання, що є предметом цього розгляду, першочергово має бути надана оцінка правомірності втручання державного органу у реалізацію особою свого права власності, таке втручання полягає у примусовому, тобто без добровільної згоди власника, обмеженні його права розпорядження нерухомим майном.

Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження, до яких, серед інших, віднесені законність (ст. 9 КПК) та недоторканність права власності (ст. 16).

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа мають право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, що передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні «Смірнов проти Росії» від 07.06.2007 ЄСПЛ зазначив, що найбільш важлива вимога ст. 2 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-який акт втручання державного органу у здійснення права на безперешкодне користування своїм майном повинен бути законним.

Крім того наведена засада закріплена у ст. 16 КПК та визначає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального процесуального законодавства, їх внутрішній, змістовний зв`язок доводять, що будь-які процесуальні рішення, дії слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинені під час досудового розслідування, мають відповідати вищевказаним засадам.

Крім того, процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення зазначеними повноваженнями з метою суворого дотримання закону, забезпечення рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Як встановлено під час розгляду скарги, слідчим 21.11.2024 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2024 проведений обшук приміщення, яке на праві власності належить ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , обшук, під час якого вилучені належні останньому злиток, схожий на золото 100 г № 879303 umicore 100 g Feingold 999.9; банкноти, схожі на грошові кошти, а саме: 205 900 гривень, 18 100 Євро, 233 600 доларів США.

У подальшому рішенням слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.12.2024 (справа № 761/44578/24) прокурору відмовлено у накладенні арешту на перелічене вище майно.

У силу ст. 169 КПК тимчасово вилучене майно повертається особі, зокрема, у разі відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту.

Також, частина 3 статті 173 КПК покладає на сторону обвинувачення обов`язок негайно повернути особі тимчасово вилучене майно у разі відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Отже, наявність рішення слідчого судді про відмову у застосуванні арешту до вилученого під час обшуку майна, яке не відноситься до переліку майна, на вилучення якого наданий дозвіл ухвалою слідчого судді про обшук, відносить це майно до категорії тимчасово вилученого, тобто, останнє підлягає негайному поверненню особі, у якої воно вилучене.

Невиконання вказаної вище норми свідчить про бездіяльність сторони обвинувачення, яка відповідно до ч.1 ст. 303 КПК може бути оскаржена до слідчого судді.

Таким чином, відмова рішенням слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.12.2024 (справа № 761/44578/24) у накладенні на вилучене у ОСОБА_3 майно арешту зобов`язувало сторону обвинувачення повернути речі власнику.

Таким чином, майно, на поверненні якого наполягає заявник, є тимчасово вилученим, подальше перебування цього майна під безпосереднім контролем органу досудового розслідування порушує право власності ОСОБА_3 , що вимагає від слідчого судді прийняття рішення, яке б усунуло негативні наслідки та відновило у повному обсязі право власності вказаної особи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 2, 7, 16, 234, 303, 307, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_4 в інтересах власника майна - ОСОБА_3 на бездіяльність детектива Бюро економічної безпеки України задовольнити частково.

Зобов`язати детектива Бюро економічної безпеки України, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000030 від 08.08.2023 за ч.5 ст. 191 КК України, повернути ОСОБА_3 вилучене 21.11.2024 під час квартири за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

-злиток, схожий на золото 100 гр № 879303 umicore 100 g Feingold 999.9;

-банкноти, схожі на грошові кошти, у сумі 205 900 гривень;

-банкноти, схожі на грошові кошти, у сумі 18 100 Євро;

-банкноти, схожі на грошові кошти, у сумі 233 600доларів США.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1