Справа № 148/1480/23
Провадження № 1-кп/135/2/25
У Х В А Л А

іменем України

18.03.2025 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ладижин Вінницької області клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 28.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , законний представник ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_7 , представник потерпілих ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

1. Історія провадження

У провадженні Ладижинського міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

18.03.2025 до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

2. Питання, що вирішуються та позиції сторін кримінального провадження.

2.1 Обґрунтування клопотання прокурора.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а саме у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувалося застосуванням зброї.

В обґрунтування застосування запобіжного заходу прокурор зазначає, що існує високий ступінь ризиків того, що ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення може переховуватися від суду, а також може впливати на свідків та потерпілого ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадження, які в судовому засіданні ще не допитані, з метою надання ними недостовірних показань з приводу інкримінованого йому кримінального правопорушення.

З огляду на це просив покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати за викликом до суду; не відлучатися з Тульчинського району Вінницької області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у зазначеному кримінальному провадженні.

2.2 Позиція сторін в суді.

Прокурор ОСОБА_3 подане ним клопотання підтримав в повному обсязі за викладених в ньому обставин, просив задовольнити.

Представник потерпілих ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_7 та законний представник ОСОБА_6 підтримали заявлене прокурором клопотання за викладених у ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_5 у вирішенні поставлених у клопотанні питань поклалися на розгляд суду.

3. Оцінка та мотиви суду

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Частина третя ст. 176 КПК України встановлює, що суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Враховуючи, що прокурор просить застосувати до обвинуваченого найбільш м`який запобіжний захід та враховуючи вищезазначені положення КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу суду необхідно перевірити:

1) чи наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України?

2) чи наявні інші обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України?

3) які обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідно покласти на обвинуваченого?

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення прокурора та обвинуваченого, суд, надаючи відповіді на вказані питання, приходить до таких висновків.

3. Щодо наявності ризиків.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні прокурор вказує на ризики того, що обвинувачений може: переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) та незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Суд вважає, що ризик переховування від суду є реальним, враховуючи: тяжкість злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суворість можливого покарання та пов`язані із цим негативні наслідки; можливість обвинуваченого залишити територію України, незважаючи на введення воєнного стану, оскільки така можливість залишається доступною для багатьох категорій громадян; існування можливості переховування на тимчасово окупованих територіях України, у зв`язку із наближеним місцезнаходженням до зони постійних бойових дій.

Наведені вище обставини є передумовами та можливістю для втечі обвинуваченого з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду.

Отже, наведені вище обставини в сукупності дають суду підстави дійти висновку щодо наявності ризику переховування від суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Суд бере до уваги, що у вказаному кримінальному провадженні свідки та потерпілі були безпосередніми очевидцями подій, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 , який контактував з ними, що вказує на можливість його підтримувати з ними контакти і таким чином впливати на них з метою надання ними недостовірних показань.

Вказані обставини формують у суду переконання щодо наявності ризику впливу на свідків та потерпілого в цьому кримінальному провадженні.

3.2.Щодо наявності інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України

При вирішенні питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, крім встановлених ризику кримінального провадження, суд, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- обвинувачення у вчиненні злочину, у разі визнання винуватим у вчиненні якого, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років;

- обвинуваченому інкримінується перевищення службових повноважень, вчинене ним як працівником поліції (при цьому на даний час останній продовжує обіймати посади в органах поліції);

- відсутність фактів неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_4 під час досудового розслідування чи судового розгляду;

- наявність у обвинуваченого родини (проживає разом з цивільною дружиною), наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, наявність постійного місця проживання, офіційно працевлаштований, відсутність судимостей та компрометуючих даних за місцем проживання.

Суд зауважує на те, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом, що передбачений кримінальним процесуальним законом, а тому особа до якої такий запобіжний захід застосовано, не зазнає значних обмежень, однак має виконувати додаткові покладені на неї обов`язки.

За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

3.3. Щодо необхідності покладення на обвинуваченого обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України

Оцінюючи необхідність покладення на обвинуваченого обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, у сукупності та взаємозв`язку із встановленими ризиками, суд доходить таких висновків.

У зв`язку із доведенням існування ризиків, передбачених п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за доцільне покласти на обвинуваченого такі обов`язки, які можуть запобігти реалізації зазначеного ризику, а саме: прибувати за викликом до суду; не відлучатися з Тульчинського району Вінницької області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у зазначеному кримінальному провадженні.

Покладення таких обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України необхідне з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання існуючому ризику та ефективності здійснення кримінального провадження, а також надасть можливість суд здійснювати контроль за його належною процесуальною поведінкою.

Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

3.4. Щодо строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків та суб`єктів контролю за їх виконанням

Відповідно до ч.7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені ч. 5 та 6 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Суд бере до уваги, що судовий розгляд тільки розпочато, а тому з метою запобігання існуючим ризикам та ефективності здійснення кримінального провадження, вважає за необхідне у даному випадку визначити строк дії обов`язків на два місяці.

Контроль за виконанням ухвали та покладених на обвинуваченого обов`язків слід покласти на прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 179, 194, 315, 331, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати за викликом до Ладижинського міського суду Вінницької області;

2) не відлучатися з Тульчинського району Вінницької області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у зазначеному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , визначити до 18 травня 2025 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя