Справа № 761/2444/25
Провадження № 1-кс/761/2322/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Київ

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000170 від 29.01.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000170 від 29.01.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України, в якому прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене 14.01.2025 у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: мобільний телефон «iPhone XS», s/n НОМЕР_1 ; мобільний телефон «iPhone 13», s/n НОМЕР_2 ; мобільний телефон «iPhone 14», чорного кольору, які належать ОСОБА_6 .

Дане клопотання обґрунтовується тим, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000170 від 29.01.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що документи бухгалтерського обліку, податкової звітності, печатки, чорнові записи, комп`ютерна техніка, на якій складалися документи фінансово-господарської діяльності підконтрольних суб`єктів підприємницької діяльності, готівкові кошти, отримані від протиправної діяльності, можуть знаходитися на адресою: АДРЕСА_1 , яка використовується ОСОБА_6 , який є водієм ОСОБА_7 .

Так, в рамках даного провадження 14.01.2025 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та в подальшому вилучено мобільний телефон «iPhone XS», s/n НОМЕР_1 ; мобільний телефон «iPhone 13», s/n НОМЕР_2 ; мобільний телефон «iPhone 14», чорного кольору, які належать ОСОБА_6 .

Таким чином, з метою всебічного, повного й неупередженого досудового розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі, відчуження речових доказів, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити із зазначених у ньому підстав. Зауважила, що ОСОБА_6 є водієм ОСОБА_7 , а тому, детективами у ході обшуку було прийнято рішення про вилучення належних йому мобільних телефонів і для з`ясування чи містять вони важливу для провадження інформацію надані для проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи. Вказане підтверджується постановою детектива від 15.01.2025 року.

Представниця власника майна - адвокат ОСОБА_4 заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора з огляду на недоведеність органом досудового розслідування того факту, що ОСОБА_6 є водієм ОСОБА_7 . Крім того, на момент вилучення мобільних телефонів детективами не було віднайдено на пристроях інформації, яка має значення для провадження, а також не вказано, що такі телефони були захищені системою логічного захисту або щодо них призначено проведення експертизи.

Вислухавши пояснення учасників провадження, ретельно дослідивши клопотання прокурора та долучені до нього матеріали кримінального провадження №0000170 від 29.01.2024, а також надані прокурором у ході судового розгляду документи, слідча суддя прийшла до таких висновків.

Так, у ході судового розгляду клопотання прокурора ОСОБА_5 про арешт майна встановлено, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000170 від 29.01.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України.

В рамках даного провадження 19.12.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Із мотивувальної частини ухвали слідчого судді вбачається, що слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення речей і документів, зокрема, мобільних телефонів, якщо на них містяться дані про постачання військового одягу та аксесуарів.

Так, на виконання вказаної ували 14.01.2025 детективами БЕБ України проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено зазначене у клопотанні прокурора майно.

У свою чергу, 15.01.2025 постановою детектива БЕБ України ОСОБА_10 вилучене у ході обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000170 від 29.01.2024 року.

Так, згідно з ч. 1 ст. 234 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, слідчий, прокурор проводять обшук.

У відповідності до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Разом з тим, ч. 2 ст. 168 КПК України передбачає, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

У свою чергу, в силу приписів ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Однак, всупереч наведеним положенням КПК, як вбачається зі змісту протоколу обшуку від 14.01.2025, у ході обшуку детективами прийнято рішення про вилучення мобільних телефонів «iPhone XS», s/n НОМЕР_1 ; «iPhone 13», s/n НОМЕР_2 ; «iPhone 14», чорного кольору, які належать ОСОБА_6 .

Так, згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, ч. 3 ст. 170 КПК України закріплено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, ч. 11 ст. 170 КПК України встановлює, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так, слідча суддя звертає увагу, що матеріали кримінального провадження №0000170 від 29.01.2024 не містять доказів того, що ОСОБА_11 є водієм ОСОБА_7 та останній причетний до обставин, які встановлюються в рамках даного кримінального провадження. Відтак, твердження прокурора, що ОСОБА_11 є водієм ОСОБА_7 за відсутності даних щодо безпосередньої причетності до вчинених кримінальних правопорушень, є такими, що не заслуговують на увагу.

У той же час, станом на день розгляду даного клопотання слідчій судді не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що на вилучених мобільних телефонах міститься інформація, яка має важливе значення для даного кримінального провадження та наявність якої виправдовувало б втручання у мирне володіння ОСОБА_6 . Разом з тим, слідча суддя звертає увагу, що вилучення мобільних пристроїв відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києві від 19.12.2024 про надання дозволу на проведення обшуку передбачено лише за наявності на них інформації про постачання військового одягу та аксесуарів. У той же час, протокол обшуку від 14.01.2025 таких відомостей не містить.

Таким чином, враховуючи, що детективами БЕБ України 14.01.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого вилучено мобільні телефони останнього, при цьому, органом досудового розслідування не доведено, що на момент проведення обшуку такі пристрої були захищені системою логічного захисту, подолати яку неможливо було на місці, або що такі мобільні телефони містять в собі інформацію, яка має значення для провадження чи отримати яку можливе лише за результатами проведення експертного дослідження, а слідчим суддею в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку не надано дозволу на вилучення мобільних телефонів з інших підстав, окрім як у разі наявності на них відомостей про постачання військового одягу та аксесуарів, слідча суддя приходить до висновку, що вилучені у ході обшуку мобільні телефони не відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, для його арешту в рамках кримінального провадження №0000170 від 29.01.2024, що було б невиправданим втручанням у мирне право власності ОСОБА_6 .

Так, слідча суддя нагадує, що ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При цьому, положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, слідча суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого 14.01.2025 у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , майна, а саме: мобільного телефону «iPhone XS», s/n НОМЕР_1 ; мобільного телефону «iPhone 13», s/n НОМЕР_2 ; мобільного телефону «iPhone 14», чорного кольору, які належать ОСОБА_6 .

В даному випадку слід звернути увагу й на рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 р., у якому зазначено про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

Отже, з наявних у розпорядженні слідчої судді матеріалів не вбачається належного обґрунтування необхідності накладення арешту на зазначене прокурором у клопотанні майно, а також можливості використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні, а тому слідча суддя з урахуванням принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись вимогами ст.ст. 22, 26, 98, 131, 132, 167, 168, 170-173, 237, 309, 395, 369-372 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про арешт на тимчасово вилучене 14.01.2025 у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме Мобільний телефон «iPhone XS», s/n НОМЕР_1 ; Мобільний телефон «iPhone 13», s/n НОМЕР_2 ; Мобільний телефон «iPhone 14», чорного кольору, які належать ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголосити 28 січня 2025 року о 11 год. 25 хв.

Слідча суддя ОСОБА_1