Справа № 206/2138/25
Провадження № 1-кс/206/480/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року в залі суду в м. Дніпро слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СУ ГУНП в Луганській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, відомості про яке 03.10.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000244 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 260 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернувся слідчий СУ ГУНП в Луганській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 з вищезазначеним клопотанням.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 , обіймаючи посаду секретаря Лисичанської міської ради, знаходячись в м. Лисичанськ Луганської області, маючи злочинний намір на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вступила у злочинну змову з невстановленими на даний час особами.

11 червня 2014 року ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді секретаря Лисичанської міської ради, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи за попередньою змовою з невстановленими на даний час особами, за відсутності міського голови, скликала позачергову сесію міської ради, на якій було визнано акт про державну самостійність «Луганської народної республіки» від 11.05.2014 року.

Крім того, ОСОБА_5 , маючи злочинний намір на публічні заклики до вчинення дій направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку встановленого конституцією України, здійснила виступи, у яких публічно висловила свої погляди щодо підтримки зміни меж території України, невизнання державної влади на території міста Лисичанська тощо. Відеозаписи з виступами в подальшому були розміщені в мережі Інтернет за електронними адресами: ІНФОРМАЦІЯ_1 та https://www.youtub.com/wotch?v=wjvhHtOMf68.

Крім того, у березні 2014 року на території Луганської області групою осіб створено терористичну групу так звану «Луганську народну республіку» (далі ЛНР), яка має на меті вчинення терористичних актів з застосуванням зброї, вчинення вибухів та підпалів, і які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, заподіяння значної шкоди майну, з метою дестабілізації суспільно-політичної обстановки у східних регіонах та зриву виборів Президента України, які мали відбутися 25.05.2014 року. Вказана терористична група, протягом травня - липня 2014 року здійснювала діяльність на території Луганської області, у т.ч. м. Лисичанська.

ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді секретаря Лисичанської міської ради, маючи умисел на матеріальне забезпечення діяльності терористичної групи, за відсутності міського голови знаходячись в м. Лисичанськ Луганської області 02 липня 2014 року видала розпорядження міського голови №236, згідно якого військовій комендатурі Лисичанська «Луганської народної республіки» (ЛНР) були передані матеріальні цінності - комп`ютерна техніка у кількості 8 одиниць та телевізор, що перебували на відповідальному зберіганні Лисичанської міської ради.

03 жовтня 2017 року за вказаним фактом розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000244 від 03 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 260 КК України.

03 жовтня 2017 року матеріали досудового розслідування стосовно підозрюваної ОСОБА_5 виділено з матеріалів кримінального провадження №0000620 від 23.07.2014, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 110 (чинна з 18.04.2014), ч. 1 ст. 110 КК України.

11 вересня 2014 року прокуратурою Луганської області складено письмове повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-5 КК України, яке відповідно до ч. 1 ст. 278, ч. 3 ст. 111, ст. 135 КПК України вручено директору житлово-експлуатаційної контори ОСОБА_6

19 червня 2019 року змінено кваліфікацію у кримінальному провадженні №0000244 від 03 жовтня 2017 року з ч. 1 ст. 258-5 КК України на ч. 3 ст. 260 КК України.

27 червня 2019 року прокуратурою Луганської області складено письмове повідомлення ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.260 КК України, яке відповідно до ч. 1 ст. 278, ч. 3 ст. 111, ст. 135 КПК України вручено головному інженеру КП «ЛЖЕК № 3» ОСОБА_7 .

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.260 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, викладеними в наступних матеріалах:

- розпорядженням секретаря міської ради ОСОБА_5 №230 від 02.07.2014 року про передачу товарно-матеріальних цінностей військовій комендатурі м. Лисичанська, згідно якому було передано 8 ноутбуків;

- показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що 11.06.2014 року ОСОБА_5 на позачерговій сесії Лисичанської міської ради, яка було нею скликана винесла на голосування питання про визнання акту державної самостійності ЛНР та під тиском озброєних осіб, яких очолював ОСОБА_9 змусила проголосувати за вказане рішення;

- показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що 11.06.2014 року ОСОБА_5 було скликано позачергову сесію Лисичанської міської ради. На вказаній сесії вона винесла на голосування питання про визнання акту державної самостійності ЛНР та у присутності озброєних осіб з «ополчення ОСОБА_11 » та за погроз фізичною розправою з їх боку змусили проголосувати за вказане рішення;

- показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що 11.06.2014 року ОСОБА_5 було скликано позачергову сесію Лисичанської міської ради. На вказаній сесії вона винесла на голосування питання про визнання акту державної самостійності ЛНР після чого, у присутності озброєних осіб з «ополчення ОСОБА_11 » та за погроз фізичною розправою з їх боку, змусила проголосувати за вказане рішення.

Таким чином, є підстави вважати, що має місце наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 фінансування не передбаченого законом збройного формування, а саме кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 260 КК України, яке згідно до санкції даної статті караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої.

Про існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 260 КК України, у якому вона підозрюється, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України свідчать такі обставини, як тяжкість покарання, що їй загрожує в разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, те, що вона перебуває у складі не передбаченого законом збройного формування і яке продовжує свою діяльність на території Луганської області.

Органом досудового розслідування 13.10.2014 подано до суду клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 .

15.10.2014 підозрювану ОСОБА_5 оголошено в розшук.

14.10.2014 слідчим суддею Сєвєродонецького міського суду Луганської області було винесено ухвалу про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якої сплив.

В подальшому судом неодноразово надавався дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваної для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвал на теперішній час сплив.

Відповідно до даних Державної прикордонної служби України, фактів перетину ОСОБА_5 державного кордону України не виявлено.

Відповідно до даних Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, ОСОБА_5 , як одержувач пенсії на обліку не перебуває, пільгами/субсидіями не користується, як потерпілий внаслідок нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання або особа, яка має право на страхові виплати в разі смерті потерпілого, не перебуває, страхові виплати не отримує.

Відповідно до даних Міністерства соціальної політики України, ОСОБА_5 на обліку як внутрішньо переміщена особа не перебуває.

Відповідно до перевірки реєстру актів цивільного стану, факт смерті ОСОБА_5 на території України не реєструвався.

Відповідно до матеріалів виконаного доручення, наданого оперативному підрозділу в порядку ст. 40 КПК України, при проведенні розшукових дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , на теперішній час місцезнаходження останньої на території, підконтрольній державній владі України, не встановлено, на обліках як внутрішньо переміщена особа вона не перебуває, , нові реєстрації, в наявних у органах Національної поліції обліках, щодо неї відсутні.

Крім того, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004:

- місто Лисичанськ Лисичанської міської територіальної громади Луганської області, в якому проживала та зареєстрована ОСОБА_5 , є тимчасово окупованою російською федерацією територією України з 28.02.2022.

Також слід зазначити, що майже всі населенні пункти Луганської області є окупованими російською федерацією, станом на час розгляду даного клопотання, а їх залишок, що перебуває під контролем державної влади України, знаходиться на безпосередній лінії бойового зіткнення з країною-агресором.

Таким чином встановлені наявні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України або на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Враховуючи викладене, обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недоцільним, оскільки він не сприятиме виконанню підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та виконанню завдання кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України, у зв`язку із чим, слідчий просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання погоджено прокурором Лисичанської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_4 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Розглянувши та дослідивши матеріали в їх сукупності, слідчий суддя доходить висновку про необхідність задовольнити клопотання з наступних підстав.

Слідчий суддя встановив, що 29 травня 2014 року по середину липня 2014 року (більш точну дату встановити не виявилося можливим), ОСОБА_5 депутат Лисичанської міської ради від комуністичної партії України, перший секретар Лисичанського МК КПУ у м. Лисичанську Луганської області, займаючи посаду секретаря Лисичанської міської ради, підписувала розпорядження направлені на матеріальне забезпечення терористичного угрупування «Луганська народна республіка» (передавала їм майно Лисичанської міської ради), з метою здійснення вищевказаною терористичною групою своїх злочинних цілей. Відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 03.10.2017 року за правової кваліфікацією ч. 3 ст. 260 КК України.

11 вересня 2014 року відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-5 КК України.

Постановою прокурора від 03.10.2017 виділено з матеріалів кримінального провадження №0000620 від 23.07.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 (чинна з 18.04.2014), ч. 1 ст. 110 КК України, матеріали досудового розслідування стосовно підозрюваної ОСОБА_13 . Відповідно до ст. 135 КПК України, повідомлення про підозру вручено директору житлово-експлуатаційної контори ОСОБА_6 .

Постановою слідчого від 15 жовтня 2014 року, відповідно до ст. 281 КПК України, у зв`язку з тим, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 невідоме, останню оголошено у розшук.

Постановою слідчого від 17 жовтня 2014 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000620 від 23.07.2014 зупинено.

19 червня 2019 року змінено кваліфікацію у кримінальному провадженні №0000244 від 03 жовтня 2017 року з ч. 1 ст. 258-5 КК України на ч. 3 ст. 260 КК України.

27 червня 2019 року прокуратурою Луганської області складено письмове повідомлення ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.260 КК України, яке відповідно до ч. 1 ст. 278, ч. 3 ст. 111, ст. 135 КПК України вручено головному інженеру КП «ЛЖЕК № 3» ОСОБА_7

12 липня 2021 року ухвалою слідчого судді Лисичанського міського суду

надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За результатами перевірки бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» не виявлено фактів перетину ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , державного кордону України в період з 08.11.2017 по 13.03.2025.

Відомості про ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 у Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб у Луганській області, відомості щодо нарахування будь-яких видів державних соціальних допомог та компенсацій - відсутні.

Постановою слідчого від 21 квітня 2025 відновлено досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000244 від 03.10.2017 року.

У відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 260 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- розпорядженням секретаря міської ради ОСОБА_5 №230 від 02.07.2014 року про передачу товарно-матеріальних цінностей військовій комендатурі м. Лисичанська, згідно якому було передано 8 ноутбуків;

- показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що 11.06.2014 року ОСОБА_5 на позачерговій сесії Лисичанської міської ради, яка було нею скликана винесла на голосування питання про визнання акту державної самостійності ЛНР та під тиском озброєних осіб, яких очолював ОСОБА_9 змусила проголосувати за вказане рішення;

- показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що 11.06.2014 року ОСОБА_5 було скликано позачергову сесію Лисичанської міської ради. На вказаній сесії вона винесла на голосування питання про визнання акту державної самостійності ЛНР та у присутності озброєних осіб з «ополчення ОСОБА_11 » та за погроз фізичною розправою з їх боку змусили проголосувати за вказане рішення;

- показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що 11.06.2014 року ОСОБА_5 було скликано позачергову сесію Лисичанської міської ради. На вказаній сесії вона винесла на голосування питання про визнання акту державної самостійності ЛНР після чого, у присутності озброєних осіб з «ополчення ОСОБА_11 » та за погроз фізичною розправою з їх боку, змусила проголосувати за вказане рішення.

У силу ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий; а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначених у клопотанні ризиків.

В ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 260 КК України, у якому вона підозрюється, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України свідчать такі обставини, як тяжкість покарання, що їй загрожує в разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, те, що вона перебуває у складі не передбаченого законом збройного формування і яке продовжує свою діяльність на території Луганської області.

Згідно вимогам ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Слідчим суддею встановлено, що запобігання ризикам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та вчинення нею іншого кримінального правопорушення становить суспільний інтерес. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує обрання підозрюваному запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, місто Лисичанськ Лисичанської міської територіальної громади Луганської області, в якому проживала та зареєстрована ОСОБА_5 , є тимчасово окупованою російською федерацією територією України з 28.02.2022.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Частиною шостою цієї статті передбачено, що cлідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При цьому після затримання особи, яка перебувала у міжнародному розшуку, слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, юрисдикція якого поширюється на місце вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України можливе після затримання особи, яка перебувала у міжнародному розшуку, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу, доставки такої особи до органу досудового розслідування, юрисдикція якого поширюється на місце вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно із абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що в даному випадку прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що підозрювана ОСОБА_5 дійсно перебуває на тимчасово окупованій території України, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, підлягає задоволенню.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст.ст. 193-194, 196, 197, 205, 206, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Луганській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, відомості про яке 03.10.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000244 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 260 КК України задовольнити.

Обрати підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1