Справа № 751/1564/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/112/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні 0000835 від 22.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 146 КК України, за фактом того, що група осіб, діючи на території Чернігівської області, здійснює незаконне позбавлення волі осіб, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті осіб.

Накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яке вилучене 11 лютого 2025 року під час проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя зазначив, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, відповідно до ст. 98 КПК України, і з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, передачі, відчуження такого майна та збереження речових доказів наявні достатні підстав для накладення арешту на майно.

На зазначену ухвалу слідчого судді адвокатом ОСОБА_9 була подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати її та відмовити у задоволенні клопотання слідчого. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_10 здійснює підприємницьку діяльність відповідно до вимог законодавства, з укладенням відповідних договорів на надання послуг, з дотриманням прав осіб літнього і похилого віку. Вважає, що зміст ухвал слідчих суддів, у яких відображена позиція сторони обвинувачення, яка наведена у відповідних клопотаннях до слідчих суддів, дає висновки про відсутність події кримінального правопорушення. Апелянт стверджує, що вилучене майно та документація, не відповідає визначеним критеріям КПК України, інформація яка міститься у даних документах не містить інформації щодо потерпілих у даному кримінальному провадженні, також в даному кримінальному провадженні підозру не повідомлено жодній особі.

Заслухавши доповідача, представника власника майна - адвоката ОСОБА_8 , щодо можливості задоволення поданої апеляційної скарги, думку прокурора про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000835, слідчий суддя, виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому посилання апелянта на незаконність арешту, не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 лютого 2025 року якою задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на майно яке належить ОСОБА_11 та яке вилучене 11 лютого 2025 року під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4