Справа № 359/3233/25
Провадження №1-в/359/214/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 квітня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , представника товариства ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією в режимі відео-конференції з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» клопотання начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Вищого антикорупційного суду від 06.08.2021 року за ч. 2 ст. 364 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права обіймати посади, передбачені у п. 1 «а», «в», п. 2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», крім виборних посад, строком на два роки, та штрафом в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп., -

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, -

в с т а н о в и в :

21.03.2025 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вищезазначене клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно ОСОБА_5 , засудженого за вироком Вищого антикорупційного суду від 06.08.2021 року за ч. 2 ст. 364 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права обіймати посади, передбачені у п. 1 «а», «в», п. 2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», крім виборних посад, строком на два роки, та штрафом в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп.

Клопотання обґрунтоване тим, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання характеризується позитивно. Має 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Стягнень не має. На профілактичному обліку установи не перебуває. Працевлаштований в майстерні установи, на дільниці пошиття швейних виробів. Відношення до праці сумлінне. Приймає участь у програмах ДВВ, усвідомлює, що саме треба змінювати, бере участь в реалізації плану індивідуальної роботи. Соціальні зв`язки підтримуються. Особа відновила стосунки з рідними та близькими, які позитивно впливають на засудженого. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, тощо. Термін застосування ст. 82 Кримінального кодексу України щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким - 20.03.2025 року.

В судовому засіданні представник колонії клопотання підтримав, зазначивши, що ОСОБА_5 дійсно став на шлях виправлення, має сумлінне ставлення до праці.

Засуджений в судовому засіданні клопотання ДУ «Бориспільська виправна колоні №119» підтримав, просив задовольнити, зазначивши при цьому, що він на його думку своєю позитивною поведінкою та ставленням до праці довів ту обставину, що став на шлях виправлення та перевиховання, тому до нього можливе застосування положення ст. 82 КК України.

В судовому засіданні прокурор не заперечувала щодо задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання та особової справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Як передбачено п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Дослідженими матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_5 засуджено за вироком Вищого антикорупційного суду від 06.08.2021 року за ч. 2 ст. 364 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права обіймати посади, передбачені у п. 1 «а», «в», п. 2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», крім виборних посад, строком на два роки, та штрафом в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп..

Початок строку відбування покарання: 20.03.2023 року, кінець: 20.03.2027 року.

На момент розгляду клопотання, засуджений відбув 1/2 строку покарання, призначеного судом, що свідчить про наявність передумови (формалізованої підстави, що пов`язується із фактичним відбуттям засудженим певної частини строку призначеного йому покарання) для розгляду питання про застосування положень ст. 82 КК України. Терміном настання пільги за ст. 82 КК України є 20.03.2025 року.

Засуджений ОСОБА_5 15.02.2024 прибув до державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)».

За час відбування покарання характеризується позитивно. Має 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Стягнень не має. На профілактичному обліку установи не перебуває.

Працевлаштований в майстерні установи, на дільниці пошиття швейних виробів. Відношення до праці сумлінне.

Приймає участь у програмах ДВВ, усвідомлює, що саме треба змінювати, бере участь в реалізації плану індивідуальної роботи.

Соціальні зв`язки підтримуються. Особа відновила стосунки з рідними та близькими, які позитивно впливають на засудженого. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний.

Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

Вину у скоєному злочині визнає, щиро розкаюється та усвідомлює негативні наслідки скоєного. При спілкуванні з працівниками УВП дотримується ввічливості.

Термін застосування ст. 101 Кримінально-виконавчого кодексу України, щодо змін умов тримання - 20.076.2024 року. 25.07.2024 року засуджений розглядався на комісії установи, рішенням комісії було відмовлено у застосуванні цієї пільги.

Термін застосування ст. 82 Кримінального кодексу України щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким - 20.03.2025 року.

Термін застосування ст. 81 Кримінального кодексу України щодо умовно-дострокового звільнення від покарання - 20.11.2025 року.

На день розгляду клопотання невідбута частина покарання становить: 1 (один) рік 11 (одинадцять) місяців 12 днів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України кримінальне покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Тобто, головною передумовою для застосування до особи більш м`якого покарання - є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт того, що засуджений став на шлях виправлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Також, необхідною умовою застосування положень статті 82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Постановою Пленуму Верховного Суду України, від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»,передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив, як на самого засудженого так і на інших осіб, суди, під час судового засідання у справах цієї категорії, повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати, ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Таким чином, з вищенаведеного слідує, що основними умовами для застосування щодо засудженого пільги, передбаченої ст. 82 КК України є: відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у ч. 4 ст. 82 КК України; наявність факту того, що засуджений став на шлях виправлення.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої, правослухняної поведінки, ресоціалізації - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства: повернення його до самостійного, загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

При цьому, критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. 82 КК України є: ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання; участь у суспільно-корисній праці; участь у виховних заходах; участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні; участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність; участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій; поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством; прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності, виконавчих листів); визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому; підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Тобто, за змістом ст. 82 КК України при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому невідбута частина покарання, призначеного за вироком суду, замінюється більш м`яким покаранням, яке засуджений продовжує відбувати. Така заміна покарання означає, що засуджений фактично достроково звільняється від відбування більш тяжкого виду покарання, однак замість того призначається більш м`який вид покарання.

Досліджені судом матеріали клопотання та особової справи засудженого свідчать лише про наявність позитивних чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою, яка розцінюється судом як позитивна, став на шлях виправлення та виховання, відповідно, суд приходить до висновку що поведінка засудженого щира, визнання вини засудженим ОСОБА_5 - є щирим, яке підтверджується поведінкою засудженого, зокрема, - у системному отриманні заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, тощо.

Суд наголошує на тій обставині, що при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, суд може обрати будь - який з більш м`яких видів основного покарання, а не лише той, який є найближчим до раніше призначеного у згаданому переліку ст. 51 КК України, тому, з урахуванням вищевикладених обставин суд вважає, що ОСОБА_5 можливо замінити невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі та покарання у виді виправних робіт з дотриманням умов та підстав такого застосування, які передбачені ст.ст. 51 - 82 КК України.

Порядок призначення покарання у виді виправних робіт чітко регламентовано ст. 57 КК України, де, зокрема, зазначено, що покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Належними та допустимими доказами підтверджується, що в разі звільнення ОСОБА_5 , останній має намір працевлаштуватися на посаду економіста в ТОВ «Аудиторська фірма «Аудит-Управління-Анатліз»».

Відповідно до гарантійного листа директора ТОВ «Аудиторська фірма «Аудит-Управління-Анатліз»», підприємство гарантує та зобов`язується працевлаштувати засудженого ОСОБА_5 на посаду економіста відразу після пом`якшення йому покарання і прибуття до підприємства. Також підприємство зобов`язується належним чином взаємодіяти та співпрацювати з усіма органами влади з приводу виконання засудженим покращання у виді виправних робіт.

Окрім того, суд звертає увагу, що посада економіста, на яку ОСОБА_5 має намір працевлаштуватись, не входить до переліку посад, передбачених п. 1 «а», «в», п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», які засуджений позбавлений права обіймати строком на два роки.

Тож, зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 57 КК України засудженому ОСОБА_5 може бути призначено покарання у виді виправних робіт, він не входить до переліку осіб, яким не можливо призначити дане покарання.

Крім того, суд наголошує, що такий вид покарання, як виправні роботи, є основним покаранням (ч. 1 ст. 52 КК України), яке може бути призначене судом засудженому ОСОБА_5 у випадку заміни невідбутої частини покарання у виді обмеження або позбавлення волі більш м`яким (ч. 1 ст. 82 КК України ).

Порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт регламентуються главою 9 КК України.

Порядок відрахувань із заробітку засуджених до виправних робіт регулюється ст. 45 КВК України.

Крім того, суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 більш м`якого покарання у виді виправних робіт не суперечить реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду виконується мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової.

Суд наголошує на тій обставині, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, на відміну від умовно-дострокового звільнення від відбування покарань не веде до зміни кримінально - правового статусу особи засудженого ОСОБА_5 , - він вважається таким, що продовжує відбування покарання, хоча і іншого виду.

Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст.ст. 537, 539 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає про той факт, що застосування інституту заміни призначеного основного покарання на більш м`яке щодо засудженого ОСОБА_5 є одним з проявів принципу гуманізму у кримінальному праві.

Його застосування спрямоване на звуження меж кримінально-правової репресії для стимулювання виправлення засудженого, зокрема, ОСОБА_5 , адаптації його до норм соціальної поведінки та вимог дотримання правопорядку.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. 50, 57, 82 КК України та керуючись ст. 376, 537, 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання начальника ДУ «Бориспільська випрана колонія (№119)» задовольнити.

Замінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому за вироком Вищого антикорупційного суду від 06.08.2021 року за ч. 2 ст. 364 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права обіймати посади, передбачені у п. 1 «а», «в», п. 2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», крім виборних посад, строком на два роки, та штрафом в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп., - невідбуту частину основного покарання, що становить 1 (один) рік 11 (одинадцять) місяців 12 (дванадцять) днів, на більш м`який вид покарання у виді виправних робіт в товаристві з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Аудит-Управління-Аналіз» (, індекс 03150, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 32-б, офіс 1001), строком на 1 (один) рік 11 (одинадцять) місяців 12 днів, з відрахуванням 20% (двадцять) відсотків із суми заробітку засудженого в дохід держави України щомісячно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали здійснено 10.04.2025 року.

Суддя ОСОБА_1