Провадження № 1-кс/947/5215/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000189 від 18.02.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором в рамках кримінального провадження № 0000189 від 18.02.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту з метою збереження речових доказів в рамках кримінального провадження на майно, яке було виявлено та вилучено в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

-грошові кошти, а саме: 2 купюри номіналом по 100 доларів США, з наступними номерами AG86384435A та AF49753097A, які упаковано до сейф-пакету марки CRI 1206420;

-дві фотокартки з зображенням особи чоловічої статті, довідка військово-лікарняної комісії на ім`я ОСОБА_4 та згорток паперу, який знаходився у кишені ОСОБА_4 упаковано до сейф-пакету марки CRI 1206421;

-мобільний телефон марки «Realme» модель «RMX3938» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім карткою оператора ПРАТ "Водофон» № НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9C NFC» IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 з сім карткою оператора ПРАТ "Водофон» № НОМЕР_6 - упаковано до сейф-пакету CRI 1206429.

У судовому засіданні -

Т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 оголосив подане клопотання, його вимоги підтримав та просив задовольнити. На питання слідчого судді повідомив, що був проведений огляд мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 9C NFC», планується призначення із ним експертизи з метою виявлення наявної у ньому інформації та не встановлено походження вилучених грошових коштів.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що ОСОБА_4 належить вилучений під час обшуку мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9C NFC» IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 з сім карткою оператора ПРАТ "Водофон» № НОМЕР_6 . Другий мобільний телефон та грошові кошти було підкинуто його підзахисному під час обшуку. Просив відмовити у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на мобільний телефон ОСОБА_4 , оскільки він не має відношення до кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Частина 1 ст. 170 КПК України передбачає що, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, з огляду на наступні обставини.

В порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, слідчим в клопотанні не було зазначено кому належить вилучене під час обшуку майно.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_4 належить лише вилучений під час обшуку мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9C NFC» IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 з сім карткою оператора ПРАТ "Водофон» № НОМЕР_6 .

Отже, слідчим не встановлено наразі власника вилучених під час обшуку грошових коштів, документів та мобільного телефону марки «Realme» модель «RMX3938» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім карткою оператора ПРАТ "Водофон» № НОМЕР_3 , що позбавляє слідчого суддю можливості встановити власника вилученого майна.

Також, слідчий у судовому засіданні посилався на те, що у мобільному телефоні марки «Xiaomi Redmi 9C NFC» було виявлено листування з приводу організації незаконного перетину державного кордону, при цьому, до матеріалів клопотання не долучено копію протоколу огляду мобільного телефону, яким би підтверджувалися доводи слідчого.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно з ч. 3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000189 від 18.02.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1