Номер провадження: 11-сс/813/504/25
Справа № 947/4715/25 1-кс/947/2189/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.02.2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000172 від 17.09.2024 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000172 від 17.09.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.204 КК України, та накладено арешт на майно ОСОБА_9 вилучене 03.02.2025 року в ході проведення обшуку за адресою: Одеська область, Одеській район, с. Лиманка, вул. Незалежності, 8 (ЖМ «Совіньйон»), кадастровий номер: :02:008:0158, координатне розташування: 46.1544, 30.17862; 46.7704, 30.2402; 46.09416, 30.07535; 46.45564, 30.4927, а саме:

1.ТТН із чорновими записами щодо отримання ароматизаторів, чорнові записи, ТТН «Нова Пошта» загалом на 17 арк.;

2.Сертифікати якості у кількості 3 од. загалом на 11 арк.;

3.5 ТТН по 1 арк. кожен;

4.3 сертифікати якості ТОВ «Темпо» на 3 арк.;

5.Аркуш паперу із чорновими записами;

6.ТТН ТОВ «Нова Пошта» із зазначенням відправником ОСОБА_10 у кількості 26 шт.;

7.Мобільний телефон «IPhone 14 Pro Max» S/n: НОМЕР_1 ;

8.Мобільний телефон «Samsung Galaxy A25 5G» S/n: НОМЕР_2 ;

9.Наліпки із чорновими записами у кількості 10 шт.;

10.Фіскальні чеки ТТН ТОВ «Нова Пошта» у кількості 63 шт.;

11.ТТН ТОВ «Темпо» у кількості 3 шт.;

12.2 арк. паперу із чорновими записами;

13.Мобільний телефон «Poco x 3 NFC» S/n: 83b0aa58;

14.Полімерні пакети із тютюном у кількості 2047 од по 150 гр.;

15.Скотч-етикетка з написом «White Side» у кількості 253 од.;

16.Тютюн «White Side» по 40 та 100 гр. в банці у загальній кількості 1070 од.;

17.Бідони вакуумні та алюмінієві у кількості 10 од по 36 л.;

18.Ваги електронні 4 од.;

19.Бочки та відра з кальянним тютюном (розспиом) у кількості 52 од. по 20 л.;

20.Каністри з ароматизаторами різних об`ємів у кількості 45 од.;

21.Електричні міксери «Zenith» та «Einkell» у кількості 2 од.;

22.Промисловий харчовий міксер у кількості 1 од., в якому знаходиться 10% тютюну;

23.2 полімерних ванни по 40 л., одна з яких наполовину заповнена тютюном;

24.Каструлі харчові у кількості 2 од. по 30 л. та 15 л.;

25.Газова горілка 1 од.;

26.Газові балони з редукторами у кількості 2 од. по 35 л.;

27.Мірний ковш 3 од.;

28.Дерев`яна лопата для змішування 1 од.;

29.1 таз та 1 відро для розфасовування суміші;

30.Пусті полімерні упаковочні банки у кількості 3960 од.;

31.Вакууматор-запаковщик 1 од.;

32.Комп`ютерний блок «LG» 200-240 Vac;

33.Принтер «ТSC» S/n: TEA21182080 із рулоном стрічки з наліпками;

34.Рулон стрічки з наліпками та рулон фарбувальної стрічки;

35.ТТН ТОВ «Нова Пошта» у кількості 5 од.;

36.Відеорегістратор «Alhua» S/n:4D01CD7PAZF6C17.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, визнання його речовим доказом у кримінальному провадженні, а також зазначив, що накладення арешту на вилучене майно необхідно для проведення його додаткового дослідження та огляду з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження та осіб, які можуть бути причетними до його вчинення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Апелянт стверджує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази причетності ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, останній не має статусу підозрюваного, прокурором не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України.

Крім того, адвокат ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, з посиланням на те, що повний текст оскаржуваної ухвали від 11.02.2025 року надісланий на електронну адресу представника лише 13.02.2025 року.

Враховуючи приписи ст.395 КПК України, колегія суддів вважає, що апелянтом не пропущений строк на оскарження, а тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді є зайвим, оскільки строк на подачу апеляційної скарги фактично не пропущений та поновлення не потребує.

Відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України (далі КПК), апеляційний розгляд проведено за відсутності апелянта, який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явився, однак за участю представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача; представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів приходить до висновку про таке.

Положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, а саме: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, ч.10 ст.170 КПК визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку зокрема на рухоме майно, щодо якого ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною другою ст.173 КПК встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Наведені норми процесуального закону узгоджуються з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Вказані положення також знайшли своє відображення в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Перевіривши матеріали судового провадження, колегією суддів встановлено, що під час розгляду клопотання слідчий суддя дотримався вимог вищевказаних положень КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею детально досліджені обставини кримінального провадження за яких, у органу досудового розслідування виникли підстави для накладення арешту на майно.

Як убачається з матеріалів судової справи, ТУ БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000172 від 17.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.204 КК України, за обставин, викладених у клопотанні прокурора.

03.02.2025 року, під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді від 03.02.2025 року, приміщення, розташованого за адресою: Одеська область, Одеській район, с. Лиманка, вул. Незалежності, 8 (ж/м Совіньйон), кадастровий номер: :02:008:0158, координатне розташування: 46.1544, 30.17862;46.7704, 30.2402; 46.09416, 30.07535; 46.45564, 30.4927, було виявлено та вилучено наступні речі та предмети,які належать ОСОБА_9 : ТТН із чорновими записами щодо отримання ароматизаторів, чорнові записи, ТТН «Нова Пошта» загалом на 17 арк.; Сертифікати якості у кількості 3 од. загалом на 11 арк.; 5 ТТН по 1 арк. кожен; 3 сертифікати якості ТОВ «Темпо» на 3 арк.; Аркуш паперу із чорновими записами; ТТН ТОВ «Нова Пошта» із зазначенням відправником ОСОБА_10 у кількості 26 шт.; Мобільний телефон «IPhone 14 Pro Max» S/n: НОМЕР_1 ; Мобільний телефон «Samsung Galaxy A25 5G» S/n: R5СХ81ВТWРМ; Наліпки із чорновими записами у кількості 10 шт.; Фіскальні чеки ТТН ТОВ «Нова Пошта» у кількості 63 шт.; ТТН ТОВ «Темпо» у кількості 3 шт.; 2 арк. паперу із чорновими записами; Мобільний телефон «Poco x 3 NFC» S/n: 83b0aa58; Полімерні пакети із тютюном у кількості 2047 од по 150 гр.; Скотч-етикетка з написом «White Side» у кількості 253 од.; Тютюн «White Side» по 40 та 100 гр. в банці у загальній кількості 1070 од.; Бідони вакуумні та алюмінієві у кількості 10 од по 36 л.; Ваги електронні 4 од.; Бочки та відра з кальянним тютюном (розспиом) у кількості 52 од. по 20 л.; Каністри з ароматизаторами різних об`ємів у кількості 45 од.; Електричні міксери «Zenith» та «Einkell» у кількості 2 од.; Промисловий харчовий міксер у кількості 1 од., в якому знаходиться 10% тютюну; 2 полімерних ванни по 40 л., одна з яких наполовину заповнена тютюном; Каструлі харчові у кількості 2 од. по 30 л. та 15 л.; Газова горілка 1 од.; Газові балони з редукторами у кількості 2 од. по 35 л.; Мірний ковш 3 од.; Дерев`яна лопата для змішування 1 од.; 1 таз та 1 відро для розфасовування суміші; Пусті полімерні упаковочні банки у кількості 3960 од.; Вакууматор-запаковщик 1 од.; Комп`ютерний блок «LG» 200-240 Vac; Принтер «ТSC» S/n: TEA21182080 із рулоном стрічки з наліпками; Рулон стрічки з наліпками та рулон фарбувальної стрічки; ТТН ТОВ «Нова Пошта» у кількості 5 од.; Відеорегістратор «Alhua» S/n:4D01CD7PAZF6C17.

Постановою старшого детектива Підрозділу ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_11 від 03.02.2025 року вилучені під час обшуку речі та предмети визнано речовими доказами (а.п. 45-48).

04.02.2025 року, прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді, з клопотанням про накладення арешту на вищезазначене майно.

Клопотання прокурора мотивоване тим, що метою арешту є збереження речових доказів, які мають суттєве значення для проведення повного, всебічного досудового розслідування, а також необхідні для проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.

Колегія суддів вважає, що клопотання прокурора та обставини, на які посилається останній, як на обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, відповідає вимогам ст.171 КПК та узгоджується з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Доводи апелянта про незаконність оскарженої ухвали щодо арешту вилученого у ОСОБА_9 майна, з посиланням на те, що останній не має статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, а також відсутність доказів його причетності до вчинення кримінального правопорушення, та невідповідність вилученого майна критеріям, передбаченим ч.1 ст.98 КПК України, колегія суддів визнає неспроможними з огляду на таке.

Приписами ч.3 ст.170 КПК у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті (у випадку з метою забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК.

Колегія суддів зазначає, що підставами для арешту зазначеного майна є мета забезпечення збереження речових доказів кримінального провадження.

Апеляційний суд звертає увагу, що обставини кримінального провадження, доведеність факту події та обставин кримінальних правопорушень, з наявністю всіх його складових елементів, чи його не доведення, має бути перевірена в ході подальшого досудового розслідування кримінального провадження, з урахуванням всіх доказів в їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що на даній стадії кримінального провадження ні слідчим суддею, ні судом апеляційної інстанції, не дається оцінка допустимості та належності доказів, а лише вирішується питання про правомірність накладення арешту на майно.

Рішення слідчого судді про арешт вилученого під час проведення обшуку майна відповідає вимогам ст.171 КПК та узгоджується з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що речі та предмети, які виявлені та вилучені під час проведення обшуку, відповідають критеріям визначеним ст.98 КПК, тому в даному кримінальному проваджені з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.204 КК України, з урахуванням аналізу інших матеріалів справи, можуть бути речовим доказом та потребують детального дослідження в ході досудового розслідування, зокрема експертного. Тому обмеження розпорядження вказаним майном на даний час не втратило своєї актуальності.

Підстав сумніватися в розумності та співрозмірності такого обмеження права власності на майно ОСОБА_9 завданням кримінального провадження апеляційний суд на даній стадії досудового розслідування не вбачає. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для власника, апеляційним судом також не встановлено та апелянтом не доведено.

Апеляційний суд звертає увагу, що питання про доцільність подальшого арешту на вилучене майно буде перевірено під час досудового розслідування на протязі нетривалого часу, про що має бути постановлено відповідне процесуальне рішення, а власник цього майна або його представник, вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК, у разі встановлення відсутності подальших підстав для арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя врахував вимоги ст.ст. 131-132, 170-173 КПК та обґрунтовано наклав арешт на вилучене майно, що буде слугувати меті забезпечення збереження речових доказів, а також забезпечив своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності/володіння завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності та необґрунтованості оскарженої ухвали, слід визнати необґрунтованими.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.407 КПК, згідно з якими апеляційний суд, за наслідками апеляційного розгляду має право залишити ухвалу слідчого судді без змін, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.02.2025 року, якою в рамках кримінального провадження №0000172 від 17.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.204 КК України, накладено арешт на майно, вилучене 03.02.2025 року у ході проведення обшуку за адресою: Одеська область, Одеській район, с. Лиманка, вул. Незалежності, 8 (ЖМ «Совіньйон»), перелік якого міститься в мотивувальній частині ухвали залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4