Справа № 352/3186/24
Провадження № 1-кп/352/334/24
УХВАЛА

23 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в підготовчому засіданні в приміщенні суду клопотання потерпілої ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5

під час розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному 12 жовтня 2024 року до ЄРДР за № 0000358

відносно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Квіткове Бережанського району Тернопільської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Щодо руху провадження та суті питання, що вирішується ухвалою

20 грудня 2024 року до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України ( далі КК України).

Ухвалою Суду від 20 грудня 2024 року за результатами підготовчого судового засідання призначено судовий розгляд вказаної справи на 23 грудня 2024 року.

20 грудня 2024 року до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшли клопотання потерпілої ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі статті 46 КК України в зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

У відповідності до частини четвертої статті 286 Кримінального процесуального кодексу України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

2.Позиція сторін

Обвинувачений просив задовольнити клопотання. Він розуміє, що закриття за статтею 46 КК України є закриттям з нереабілітуючих обставин, однак він вину визнає повністю, на продовженні розгляду справи та ухваленні виправдувального вироку не наполягає, просить задовольнити його клопотання та закрити провадження в зв`язку із примиренням із потерпілим на підставі статті 46 КК України.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання. Одночасно просив стягнути з обвинуваченого судові витрати, а також вирішити питання щодо речових доказів.

Потерпіла просила задовольнити клопотання. Зазначила обвинуваченим відшкодовано їй в повному обсязі витрати на лікування. Всього нею особисто було витрачено на лікування близько 100000 гривень, які їй відшкодовані повністю, вона претензій не має до обвинуваченого та просить закрити провадження

3.Встановлені обставини

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_5 11 жовтня 2024 року приблизно о 14 годині 42 хвилини керував технічно справним автомобілем марки «Audi 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час руху по автодорозі по вулиці Шевченка в селі Ямниця Івано-Франківського району Івано-Франківської області, не маючи перешкод технічного характеру, ОСОБА_6 в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3, 8.7.3е, 8.10,10.1,12.1,12.4,16.3 Правил дорожнього руху рухаючись із швидкістю від 53 до 66 кілометрів на годину, що перевищує дозволену в населених пунктах, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу та маючи об`єктивну можливість зупинитись перед перехрестям вулиць Галицька-Смицнюка-Шевченка, виїхав на вказане перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, не зменшуючи швидкість руху керованого ним автомобіля, де допустив зіткнення зі скутером марки «Honda Amur», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , яка внаслідок зіткнення отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ключиці у середній третині зі зміщенням уламків, закритого перелому лівої плечевої кістки у середній третині, зі зміщенням уламків, закритої тупої травми грудної клітини з переломами 3-6 ребер зліва зі зміщенням уламків, поєднаної закритої тупої травми тазу та крижового відділу хребта з переломами правої донної та сідничної кісток із зміщенням уламків 1,2,3-го крижових хребців із незначних зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за частиною першою статті 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

4.Висновки суду

Під час вирішення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 КК України Суду необхідно надати відповідь на наступні питання:

-чи притягувалась особа раніше до кримінальної відповідальності;

-чи відноситься діяння до необережних нетяжких злочинів;

-відноситься чи ні необережний нетяжкий злочин до корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,

-чи примирився обвинувачений з потерпілим;

-чи відшкодував обвинувачений завдані ним збитки

Як встановлено в ході розгляду клопотань, ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, він примирився із законним потерпілою ОСОБА_4 , та відшкодував їй матеріальні збитки в повному обсязі.

В обвинувальному акті відсутні відомості про перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані факти в судовому засіданні підтвердили ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які, кожен окремо, повідомили, що дійсно примирились, а ОСОБА_5 також відшкодував потерпілій витрати на лікування.

Діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , згідно вимог статті 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів та не відноситься до корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказане діяння відноситься до необережних у відповідності до статті 25 Кримінального кодексу України

Відповідно, наявні всі передбачені статтею 46 КК України обставини, які свідчать про можливість звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності в зв`язку із примиренням із потерпілим.

За таких обставин Суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим.

5.Щодо речових доказів

В судовому засіданні прокурором надані наступні документи щодо речових доказів:

-постанова від 13 жовтня 2024 року про визнання речовим доказом:

автомобіля «Audi 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поміщено для зберігання на майданчику тимчасово затриманого автотранспорту в м. Тисмениця по вулиці Л. Українки;

скутер марки «Honda Amur», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який поміщено для зберігання на майданчику тимчасово затриманого автотранспорту в м. Тисмениця по вулиці Л. Українки;

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 06 грудня 2014 року, згідно якого власником якого автомобіля «Audi 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_7 ;

-постанова від 28 жовтня 2024 року про визнання речовим доказом відеозаписів з камер відеоспостереження, які збережені на оптичний диск та зберігаються в матеріалах кримінального провадження;

-ухвала слідчого судді від 15 жовтня 2024 року у справі № 352/2683/24 про арешт майна, якою накладено арешт на вищевказані транспортні засоби та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

-Ухвала слідчого судді від 26 листопада 2024 року у справі № 352/2683/24 про арешт майна, якою арешт на транспортний засіб автомобіля «Audi 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 скасовано в частині права користування та передано автомобіль на відповідальне зберігання ОСОБА_5 .

Відповідно до частини дев`ятої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому

-гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

-документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Відповідно до частини четвертої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації.

За таких обставин, арешт автомобіля, скутера та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів підлягає скасуванню, а вони поверненню власникам, якими, відповідно до тексту постанови про визнання речових доказів та ухвал слідчого судді, є ОСОБА_4 щодо скутера та ОСОБА_7 стосовно автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Відеозаписи з камер відеоспостереження підлягають залишенню в матеріалах кримінального провадження.

6.Щодо процесуальних витрат

Згідно обвинувального акта та довідки про витрати на проведення експертизи, під час проведення досудового розслідування проводились експертизи, витрати на проведення яких складають 2785,65; 6367,20; 3183,60 та 1591,80 гривень.

В судовому засіданні прокурор просив стягнути вказані витрати з обвинуваченого.

Потерпіла та обвинувачений, кожен окремо, не заперечували щодо цього.

Заслухавши учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали провадження в цій частині Суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до частини першої статті 369 Кримінального процесуального кодексу України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.

Згідно положень пункту 13 частини першої статті 368, пунктів 1, 2 частини четвертої статті 374 Кримінального процесуального кодексу України питання щодо процесуальних витрат вирішується судом при ухваленні вироку.

Кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Вказаний висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022 року у справі № 203/241/17, відповідно до яких «якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту».

В мотивувальній частині постанови зазначено, що Великою Палатою Верховного Суду вказано на необхідність вирішення питання щодо процесуальних витрат у різних за процесуальною формою судових рішеннях, однак не визначено які саме витрати необхідно стягувати з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, а які відносити на рахунок держави.

Разом з цим, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Стосовно стягнення судом саме процесуальних витрат за проведення експертиз, то важливе значення у механізмі їх розподілу в кримінальному провадженні набуває питання про те хто призначав експертизу та за чиєю ініціативою вона проводилась, а також чи входить проведення експертизи до сфери службових обов`язків залученого експерта, чи є експерт співробітником державних експертних установ.

Проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України. Це положення відповідає приписам ст. 15 Закону України «Про судову експертизу», а також ч. 2 ст. 122 КПК.

При цьому установи, які проводять судово-експертну діяльність надсилають органу досудового розслідування, що здійснює відповідне кримінальне провадження, рахунок з визначенням вартості проведеної судової експертизи. Після закінчення досудового розслідування та складання обвинувального акту, у цьому процесуальному документі, серед іншого, слідчий повинен вказати відомості про розмір витрат на залучення експерта, які у разі винесення судом обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави (п. 8 ч. 2 ст. 291, ч. 2 ст. 124, КПК).

Крім того, експертиза у кримінальному провадженні може проводитися також судовими експертами, які не є працівниками зазначених установ, і такі експерти мають право одержати винагороду за виконану роботу та відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи й викликом для надання пояснень чи показань, оскільки проведення експертизи не є їх службовим обов`язком (п. 6 ч. 3 ст. 69 КПК, п. 5 ст. 13 Закону «Про судову експертизу» та п. 2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень).

Враховуючи викладене, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалося кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) у разі залучення експерта саме стороною захисту.

В постанові об`єднаної палати Кримінального касаційного суду Верховного Суду від 02 грудня 2024 року у справі № 686/1999/20 Верховний Суд визначив, що підстав відступати від її висновку у постанові від 12 вересня 2022 року про те, що процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито внаслідок спливу строку давності.

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Суд вважає що ключовим для вирішення питання щодо стягнення судових витрат є питання:

-ким саме та які саме судові витрати на залучення експертів понесені ;

-ухвалено у справі вирок чи провадження закрито з нереабілітуючих підстав. При цьому, на думку Суду, підстава для закриття провадження з нереабілітуючих обставин немає істотного значення для вирішення цього питання.

В даній справі, які і у справах 203/241/17 та 686/1999/20, провадження завершується постановленням ухвали про закриття провадження з нереабілітуючих підстав, а судові витрати понесені внаслідок залучення експертів державної спеціалізованої установи стороною обвинувачення, а саме органом досудового розслідування.

За таких обставин, Суд вважає, що відносини у справі № 352/3186/24 є релевантними до відносин у справах 203/241/17 та 686/1999/20, в яких Верховний Суд виснував про відсутність підстав для стягнення з обвинуваченого судових витрат на залучення стороною обвинувачення експертів державних спеціалізованих установ за умови закриття провадження з нереабілітуючих обставин на підставі статті 49 КК України.

Таким чином, Суд враховує вищевказаний висновок Верховного Суду та не вбачає підстав для стягнення судових витрат з обвинуваченого, в зв`язку із чим вони мають бути віднесені на рахунок держави.

В зв`язку із викладеним, керуючись статтями 100, 122, 284-286, 288, 314 ,372 Кримінального процесуального кодексу України, статтею 46 КК України -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання потерпілої ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Квіткове Бережанського району Тернопільської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим.

Закрити кримінальне провадження № 0000358 від 12 жовтня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2024 року у справі № 352/2683/24, на:

-автомобіль марки «Audi 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 ;

-свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане 06 грудня 2014 року центром ДАІ 5601, яке зберігається в матеріалах кримінального провадження;

-скутер марки «Honda Amur», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває в користуванні ОСОБА_4 та поміщений на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: місто Тисмениця, вулиця Л. Українки, будинок 4.

Речові докази автомобіль марки «Audi 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 повернути власнику ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_3 .

Речовий доказ скутер марки «Honda Amur», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути ОСОБА_4 .

Речовий доказ відеозаписи з камер відеоспостереження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 27 грудня 2024 року о 15 годині 50 хвилин в залі судового засідання Тисменицького районного суду Івано-Франківської області (місто Івано-Франківськ, вулиця Незалежності, будинок 150).

Суддя ОСОБА_8