Справа № 750/2361/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/152/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

скаржника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 7 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення від 09 грудня 2024 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Натомість, в заяві ОСОБА_6 не наведено вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування, відсутні конкретні обставини вчинення дій, які б містили ознаки об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 426-1 КК України.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги скарги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що КПК України та Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань дає підстави для висновку, що чинні процесуальні норми не передбачають для слідчого чи прокурора іншої альтернативи, ніж невідкладене внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і такий обов`язок не вимагає оцінки вказаними суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину. Вважає, що слідчий суддя дійшов хибного висновку, що в його заяві не зазначено обставин, які могли об`єктивно свідчити про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 426-1 КК України. Вказує, що під час проходження ним військової служби його було переміщено з Військової частини НОМЕР_1 до Військової частини НОМЕР_2 з порушенням вимог Положення та Інструкції № 170, що свідчить про протиправність дій посадових осіб Військової частини НОМЕР_2 , оскільки, наскільки йому відомо, відсутній наказ виданий Військовою частиною НОМЕР_1 про його переведення та виключення зі списків. Вважає, що матеріали службового розслідування щодо визнання його особою, яка самовільно залишила військову частину посадовими особами Військової частини НОМЕР_2 було сфальсифіковано, що свідчить про протиправність дій посадових осіб частини і встановити цей факт та осіб причетних до цього можливо лише під час проведення слідчих дій.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_6 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 09 грудня 2024 року ОСОБА_6 звернувся до директора Державного бюро розслідувань із заявою, в якій просив провести досудове розслідування та надати правову кваліфікацію діям посадових осіб військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , оскільки в їх діях вбачає ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 426-1 КК України.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що ній не зазначено обставини, які могли б об`єктивно свідчити про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 426-1 КК України. У заяві ОСОБА_6 не наведено вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування; відсутні конкретні обставини вчинення дій, які б містили ознаки об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 426-1 КК України. Зазначена в заяві про скоєння правопорушення інформація є суб`єктивним ставленням заявника до діяльності посадових осіб вказаних військових частин. Наведені у заяві обставини можуть свідчити про можливе вчинення дисциплінарного проступку, а не про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 426-1 КК України.

Висновок, викладений в оскаржуваній ухвалі слідчого судді щодо підстав залишення без задоволення скарги щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, відповідає фактичним обставинам провадження та ґрунтується на вимогах закону.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому відомості, які вказують на ознаки складу злочину, кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення до ЄРДР.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 (п. 36 цієї постанови) у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Проте, як правильно вказав слідчий суддя, у заяві про вчинення кримінального правопорушення не зазначено обставин, які могли б об`єктивно свідчити про наявність ознак кримінального правопорушення.

Слід відмітити, що самих лише припущень заявника недостатньо для висновку про наявність кримінального правопорушення, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що перевірка заяви про кримінальне правопорушення повинна здійснюватись у кримінальному провадженні після внесення відомостей до ЄРДР, то колегія суддів зауважує, що не будь-яка заява про вчинене кримінальне правопорушення виключно з огляду на її назву набуває статусу цього документа і її подання до прокуратури не тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР, оскільки до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, яких заявником наведено не було, а відтак, не було і бездіяльності по невнесенню відомостей до ЄРДР.

Будь-яких істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів не вбачає.

З огляду на наведене, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин у провадженні, а тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 7 березня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4