Справа № 592/2150/25
Провадження № 1-в/592/133/25
УХВАЛА

11 березня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджена 29.08.2024 Конотопським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 309, ст.ст. 69, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з конфіскацією майна. Вирок не набрав законної сили. З 17.10.2024 засуджена рахується за Полтавським апеляційним судом.

Тимчасово перебуваючи у ДУ «Сумський слідчий ізолятор» засуджена подала клопотання про заміну покарання більш м`яким. Клопотання мотивовано тим, що відбула значну частину строку покарання, характеризується добре, стає на шлях виправлення.

В судовому засіданні засуджена клопотання підтримала, а інших клопотань не заявляла.

Прокурор вважав, що слід відмовити у задоволені клопотання, оскільки вирок не набрав законної сили.

При вирішенні клопотання слід враховувати наступне.

З повідомлення ДУ «Сумський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджена 29.08.2024 Конотопським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 309, ст.ст. 69, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з конфіскацією майна. Вирок не набрав законної сили. З 17.10.2024 засуджена рахується за Полтавським апеляційним судом.

З Єдиного державного реєстру судових рішень на час постановлення цієї ухвали вбачається, що вирок суду не містить відомостей про набрання ним законної сили.

За загальними засадами кримінального провадження не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених КПК України, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками. У випадках і порядку, передбачених цим Кодексом, певні категорії осіб (неповнолітні, іноземці, особи з розумовими і фізичними вадами тощо) під час кримінального провадження користуються додатковими гарантіями.(ст.10 КПК України)

Кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.(ч.1 ст. 21 КПК України)

Процесуальний закон визначає, що судочинство здійснюється судом згідно правил визначеним КПК України (ч.1 ст. 30 КПК України). Поряд з цим закон визначає поняття територіальної, інстанціїної та предметної підсудності судів при розгляді кримінальних проваджень (ст.ст. 32 - 33-1 КПК України).

Згідно ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Наведені положення закону вказують на те, що сторони кримінального провадження мають звертатися до суду у спосіб визначений законом. Суд відповідно має право вирішувати лише ті питання які віднесені до його повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Згідно з п. 1 ч. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України на вирок суду може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення обвинуваченому.

Згідно з ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

Наведеними положеннями Кодексу визначений порядок набрання вироком законної сили. Після набрання вироком законної сили обвинувачена особа набуває статусу засудженої.

Законом передбачено вирішення судом питань у порядку виконання вироків, які набрали законної сили.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Аналізуючи наведений зміст положень закону вбачається, що на стадії виконання вироку саме суд за місцем відбування покарання має право вирішувати клопотання про заміну невідбутої частини покарання.

З наведеного слід зробити висновок, що засуджений має право подавати клопотання до відповідного суду за місцем відбування покарання. Таке положення закону узгоджується з загальними засадами судочинства.

З наведених норм також вбачається, що законом визначено суд який має повноваження розглядати такі клопотання. Тобто повноваження для розгляду зазначених клопотань віднесено не до усіх судів, а лише до суду до територіальної юрисдикції якого належить місце де засуджений відбуває покарання.

При цьому місце відбування покарання у виді позбавлення волі врегульовано положеннями ст. 86 КВК України. Так згідно з ст. 86 КВК України засуджені до позбавлення волі відбувають покарання у колоніях.

Натомість згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчий ізолятор є установою попереднього ув`язнення. Метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного перевезення.(ст.2 Закону)

Таким чином з наведених положень законів вбачається, що слідчий ізолятор не є установою де засуджений відбуває покарання. Належним місцем відбування покарання є відповідна установа виконання покарання (колонія).

З наведеного вище також вбачається, що ОСОБА_4 не є засудженою та не має права порушувати заявлене питання до набрання вироком законної сили.

Ураховуючи наведене у задоволенні клопотання слід відмовити через те, що подане клопотання є передчасним та не належить до повноважень Ковпаківського районного суду м.Суми.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1