Єдиний унікальний номер 448/2210/24
Провадження № 1-кп/448/75/25
В И Р О К

Іменем України

05.03.2025 м. Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м.Мостиська кримінальне провадження за №0000043 від 26 вересня 2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мостиська Другі, Мостиського району, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, непрацюючого, розлученого, раніше судимого, а саме: 09.05.2024 Мостиським районним судом Львівської області за ст. 126-1 КК України до 150 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним

1. ОСОБА_3 , засуджений вироком Мостиського районного суду Львівської області від 09 травня 2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, до покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт, 15 липня 2024 року був викликаний до Яворівського районного сектору філії Державної установи «Цент пробації» у Львівській області, де йому вручено під розпис підписку про ознайомлення із покаранням у виді громадських робіт, порядком та умовами відбування покарання, обов`язками передбаченими для даного виду покарання та попереджено про кримінальну відповідальність у разі ухинення від його відбування. В подальшому ОСОБА_3 направлений до Шегинівської сільської ради та розпорядженням сільського голови від 15 липня 2024 року прийнятий на громадські роботи на території сільської ради, а саме у КП «Довкілля» Шегинівської сільської ради.

2. Однак ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи необхідність відбування покарання, призначеного вироком суду та маючи реальну можливість його відбути, всупереч інтересам правосуддя в частині забезпечення виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та ч. 1 ст. 37, ч. 3 ст. 40 КВК України, знаючи порядок та умови відбування покарання, систематично не виконуючи встановлені обов`язки, ухилився від його відбування, що виразилось у невиході на відпрацювання громадських робіт без поважних на це причин, а саме у період з 22 липня 2024 року по 05 грудня 2024 року. Загалом ОСОБА_3 без поважних причин станом на 05 грудня 2024 року не відбув 106 (сто шість) годин громадських робіт, чим вчинив ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

3. Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

ІІ. Позиція обвинуваченого

4. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив обставини, що наведені у обвинувальному акті. Вказав, що, дійсно ухилявся від відбування, призначених йому згідно з вироком Мостиського районного суду Львівської області від 09.05.2024 громадських робіт, однак на даний час відпрацював призначені йому громадські роботи у розмірі 150 годин та знятий з обліку Яворівського РС філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області 31.01.2025. 5. У вчиненому щиро розкаявся, зазначив, що критично оцінює свої діяння, зробив для себе відповідні висновки, просив не застосовувати суворої міри покарання.

6. Згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згідний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без дослідження доказів, якими підтверджуються встановлені досудовим розслідуванням обставини, а також згідний із встановленими обмеженнями оскарження вироку за результатами розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні.

ІІІ. Оцінка Суду

7. Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, не оспорює обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку обвинуваченого, та, роз`яснивши йому положення КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме: про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням документів, які характеризують обвинуваченого, як особу.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального проступку, добровільності та істинності його позиції.

8. Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

9. Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення.

Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

10. Враховуючи показання обвинуваченого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, Суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною другою статті 389 КК, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

11. Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі поза розумним сумнівом.

V. Призначення покарання

12. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

13. Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

14. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття.

15. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

16. Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від кримінально-протиправних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

17. Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

18. Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується те, що такий розлучений, позитивно характеризується за місцем проживання, щиро розкаявся у вчиненому, висловив жаль з приводу вчиненого діяння, вказав, що зробив для себе відповідні висновки і готовий нести призначене покарання, враховуючи його стан здоров`я на обліку психоневрологічному диспансері не перебуває, на обліку в наркологічному диспансері перебуває, інвалідності не має, роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину.

19. З огляду на викладене, та, враховуючи позицію прокурора, який просив призначати покарання для обвинуваченого у виді 1 року пробаційного нагляду, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а водночас запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами, буде покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України за ч. 2 ст.389 КК України у виді пробаційного нагляду на мінімальний строк, визначений ч. 4 ст. 59-1 КК України, а саме 1 рік.

20. Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ст.69 КК України, суд не вбачає.

21. Суд приходить до переконання, що таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

22. Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

23. Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

24. Процесуальні витрати по справі відсутні.

25. Цивільний позов по справі не заявлявся.

26. Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.

З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

у х в а л и в:

1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

2. На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на вказаний строк на засудженого до пробаційного нагляду ОСОБА_3 такі обов`язки:

2.1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

2.3. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

3. Початок відбування призначеного покарання у виді пробаційного нагляду рахувати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

4. Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

5. Речовий доказ: копія матеріалів особової справи № 0624 щодо засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 80 арк. залишити при матеріалах кримінального провадження.

6. Процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

7. Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

8. Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

9. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

10. Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

11. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

12. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду виготовлений та підписаний суддею в нарадчій кімнаті 05.03.2025.

Суддя ОСОБА_5