ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/263/25 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/975/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 369-2 КК України
УХВАЛА

Іменем України

07 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 січня 2025 року щодо ОСОБА_8 ,

встановила:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мерефа Харківського району Харківської області, громадянин України, не одружений, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, раніше не судимий, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 3500 (трьох тисяч п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 59500 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів по кримінальному провадженню.

Згідно вироку, 20 червня 2022 року ОСОБА_9 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, який сплив у червні 2023 року.

З метою поновлення права керування транспортними засобами та отримання посвідчення водія категорії «В», «В1», «С», «С1», на початку червня 2024 року ОСОБА_9 звернувся до сервісного центру у м. Мерефа Харківського району Харківської області.

Під час перебування у сервісному центрі ОСОБА_9 звернувся за консультацією щодо отримання водійського посвідчення до знайомого ОСОБА_8 , який раніше допомагав ОСОБА_9 реєструвати транспортний засіб.

ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 , що завдяки його особистим зв`язкам із посадовими особами територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС він може вирішити питання щодо отримання водійського посвідчення та вказав, що згодом зателефонує та повідомить подробиці отримання офіційного документу.

Так, 10 червня 2024 року ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_9 та перепитав чи актуально ще останньому отримати водійське посвідчення категорії «В», «В1», «С», «C1», на що отримав позитивну відповідь. Під час розмови ОСОБА_8 , діючи із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, протиправним шляхом, повідомив ОСОБА_9 , що його допомога в отриманні водійського посвідчення можлива лише за умови, якщо той надасть йому грошові кошти в розмірі 50000 грн, які необхідні для успішного проходження практичного та теоретичного іспитів у сервісних центрах МВС України, де завдяки його особистим зв`язкам з посадовими особами територіального сервісного центру, ОСОБА_9 зможе отримати водійське посвідчення категорії «В», «B1», «С», «С1».

У подальшому, 04 липня 2024 року та 08 липня 2024 року ОСОБА_8 зустрічався з ОСОБА_9 , продовжуючи свою злочинну діяльність та реалізовуючи свій злочинний умисел, підтвердив ОСОБА_9 , що через свої знайомства з посадовими особами територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області він може вплинути на вирішення питання щодо поновлення посвідчення водія категорії «В», «В1», «С», «С1», при цьому ОСОБА_8 при зустрічі з ОСОБА_9 пояснив, що іспит з теорії та практики буде проходити в один день у м. Дніпро, при цьому адресу сервісного центру, дату здачі іспитів повідомить пізніше.

09 липня 2024 року о 20 годині 41 хвилин в м. Харків, по вул. Москалівській, 106, поруч із магазином «АТБ», на вулиці, ОСОБА_8 знову зустрівся з ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів з метою викриття протиправної діяльності, де ОСОБА_8 одержав грошові кошти у сумі 50000 грн. від ОСОБА_9 за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави посадовою особою територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області.

11 липня 2024 року о 18 годині 15 хвилин ОСОБА_9 зателефонував незнайомий йому чоловік та повідомив, що буде допомагати вирішувати питання щодо отримання його водійського посвідчення, а також запитав, чи зможе ОСОБА_9 прибути 13.07.2024 за адресою: м. Дніпро, просп. Слобожанський, 31-Д, о 9:00, на що ОСОБА_9 погодився. Цього ж дня, о 18 годині 22 хвилини ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію своєї злочинної діяльності, зателефонував ОСОБА_9 та, впевнившись, що останньому попередньо телефонували з приводу здачі іспитів та отримання водійського посвідчення, тим самим підтвердив, що здійснив вплив на посадових осіб територіального сервісного центру МВС №1249 в Дніпропетровській області щодо успішної здачі іспитів з теорії та практики для отримання посвідчення водія категорії «В1», «В», «С1», «С», після позбавлення права керування транспортним засобом, у зв`язку із накладенням адміністративного стягнення за ст. 130 КУпАП.

13 липня 2024 року ОСОБА_9 прибув до територіального сервісного центру MBC № 1249, за адресою: м. Дніпро, просп. Слобожанський, 31-Д, де о 08 годині 06 хвилин йому зателефонував раніше незнайомий чоловік та повідомив, що о 08:30 ОСОБА_9 необхідно зайти до кабінету начальника сервісного центру та повідомити, що він від ОСОБА_10 з м. Павлоград Дніпропетровської області, після чого відправив ОСОБА_11 -повідомлення з наступним текстом: «Кабінет начальника ТСЦ от Виктора Алексеевича (Павлоград) 8:30». У вказаний час ОСОБА_9 зайшов до кабінету з надписом «начальник сервісного центру ОСОБА_12 ». У кабінеті ОСОБА_9 повідомив, що він від ОСОБА_10 з м. Павлограда. Присівши на прохання ОСОБА_13 за приставний стіл, ОСОБА_9 надав оригінали свого паспорту громадянина України та ідентифікаційного коду та зачекав, поки той в комп`ютер вносив його дані. Після чого ОСОБА_13 написав на аркуші паперу рожевого кольору текст та запитав, чи бачить ОСОБА_9 якісь відмінності, на що той звернув увагу на текст та помітив, що на аркуші маються рукописні написи у вигляді цифр 1. 2. 3. 4. Та слова «Мак». Під першим, третім та четвертим пунктами слово «мак» записано з великої літери «М», а під пунктом другим, написано з малої літери «м». ОСОБА_13 пояснив, що під час іспиту правильні відповіді будуть починатись з малої літери, а всі інші з великої літери, або навпаки. Крім того, ОСОБА_13 пояснив, що в кінці відповіді будуть дві крапки, то цей варіант відповіді буде вірним. Потім ОСОБА_13 власноручно написав на рожевому папірці: «Талон 45 час 8 год 47 хв. теорія ОСОБА_14 ».

Дочекавшись своєї черги, ОСОБА_9 запросила Адміністратор до стійки №11, де згідно своїх функціональних обов`язків, отримала від нього документи: паспорт, код, а також медичну довідку, після чого вручила квитанцію на оплату адміністративних послуг, які той сплатив. Повернувшись до сервісного центру, ОСОБА_9 сфотографували для водійського посвідчення, а той в свою чергу передав квитанцію Адміністратору.

ОСОБА_13 запросив всіх учасників до екзаменаційного класу, а ОСОБА_9 вказав сісти на місце за № 13. При здачі теорії ОСОБА_9 обирав відповіді, які починались з малої літери, як його інструктував ОСОБА_13 , по закінченню іспиту з теорії, який ОСОБА_9 склав успішно.

Після цього ОСОБА_13 видав ОСОБА_9 аркуш паперу рожевого кольору з надписом: «Талон 320 час 13.37 практика Чумаченко». Цього ж дня о 12:00 ОСОБА_9 разом із екзаменатором направився до автомобілю «ЗІЛ-130», де екзаменатор провів інструктаж та попередив, щоб ОСОБА_9 під час керування спочатку вимкнув ручні гальма та рухався лише на першій та другій передачі. Через 20 хвилин проходження практичного іспиту екзаменатор в екзаменаційній картці зазначив, що іспит з практики ОСОБА_9 склав успішно.

У подальшому, цього ж дня ОСОБА_9 сплатив квитанцію за видачу водійського посвідчення та приблизно о 16 годині 00 хвилин йому видали водійське посвідчення на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_1 категорії «В1», «В», «С1», «С», після чого ОСОБА_9 залишив приміщення територіального сервісного центру 1249 МВС України в Дніпропетровській області.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування вироку у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що у судовому засіданні 23.01.2025 прокурор, без згоди обвинуваченого та його захисника, не з`ясовуючи їхню думку з даного приводу, оголосив лише частину обвинувального акту від 13.01.2025 і закінчив його оголошення на наступному абзаці: «09.07.2024 о 20:41 в м. Харків, по вул. Москалівській, 106, поруч із магазином «АТБ», на вулиці, ОСОБА_8 знову зустрівся з ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів з метою викриття протиправної діяльності, де ОСОБА_8 одержав грошові кошти у сумі 50000 грн. від ОСОБА_9 за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави посадовою особою територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області».

Решта змісту обвинувального акту від 13.01.2025 прокурором не зачитувалася і не оголошувалася, зокрема в частині процедури складення ОСОБА_9 теоретичного та практичного іспиту, змісту спілкування та домовленостей останнього із посадовими особами територіального підрозділу сервісного центру МВС, зокрема із гр. ОСОБА_13 та екзаменатором із практичного іспиту, змісту домовленостей осіб в частині впливу на результати теоретичного та практичного іспиту, використаного механізму для такого впливу тощо.

При цьому, у судовому засіданні 23.01.2025 на відповідне запитання суду обвинувачений під час його допиту зазначив, що він не заперечує фактичні обставини, які були оголошені прокурором під час зачитування обвинувального акту, тобто ОСОБА_8 визнав фактичні обставини частково, а не в повному обсязі.

Під час допиту, в порушення ч. 1 ст. 91 КПК України, ОСОБА_8 не визнав і не повідомляв ані про свій корисливий мотив, ані про зміст будь-яких протиправних домовленостей із посадовими особами сервісного центру ВМС № 1249. Ані про наявність будь-яких особистих зв`язків з посадовими особами зазначеного територіального сервісного центру (хоча вказані обставини описані в обвинувальному акті). В чому саме полягала допомога ОСОБА_15 у здачі іспитів, який був зміст домовленостей з посадовими особами сервісного центру, з ким саме і на кого конкретного нібито намагався вплинути ОСОБА_8 , під час допиту ОСОБА_8 суду не повідомляв.

Так само під час допиту ОСОБА_8 не надав будь-яких показів в частині подій, що відбулися в період з моменту отримання ним від ОСОБА_16 коштів і до моменту отримання ОСОБА_16 посвідчення водія відповідних категорій.

Не заважаючи на це, суд першої інстанції визнав доведеними обставини, які не були оголошені прокурором, а обвинувачений не визнавав такі факти і не надавав щодо низ будь-яких показів.

Аналізуючи викладене, захисник вважав, що в діях суду першої інстанції вбачається істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки ігноруючи суть показів обвинувачення, часткове оголошення прокурором обвинуваченого акту і лише часткове визнання обвинуваченим фактичних обставин справи, встановлені судом фактичні обставини справи суперечать тій частині фактичних обставин, що реально досліджувались судом на підставі показів обвинуваченого у судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку апеляційного суду, судом першої інстанції при прийнятті рішення вказаних вимог закону дотримано не було.

Зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що судовий розгляд був проведений в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їхніх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні й суд буде це враховувати під час ухвалення вироку, а сторони позбавляються права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За своєю правовою природою ч. 3 ст. 349 КПК України визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження і зазначені у ч. 1 ст. 91 КПК України.

Визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню в кримінальному провадженні в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

За змістом ст. 91, 291, 374 КПК України формулювання обвинувачення, зазначене в обвинувальному акті та формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, повинно відповідати статті (частині статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення. Формулювання обвинувачення повинно містити обставини, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, а також вказівку на кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення.

Аналіз наведених норм закону дає підстави стверджувати про те, що однією із умов проведення розгляду у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України є безумовне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні та визнання правильності всіх викладених в обвинуваченні обставин, в тому числі і того, з яким мотивом і метою він вчиняв інкриміновані йому злочини.

Дослідженням технічної фіксації судового засідання Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.01.2025 встановлено, що прокурором було оголошено лише частину обвинувального акту від 13.01.2025, і закінчив його оголошення на наступному абзаці: «09.07.2024 о 20:41 в м. Харків, по вул. Москалівській, 106, поруч з магазином «АТБ» на вулиці ОСОБА_8 знову зустрівся з ОСОБА_9 який діяв під контролем правоохоронних органів з метою викриття протиправної діяльності, де ОСОБА_8 одержав грошові кошти у сумі 50000 грн. від ОСОБА_9 за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави - посадової особи територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області».

Решта змісту обвинувального акту від 13.01.2025 прокурором не зачитувалася і не оголошувалася, зокрема в частині процедури складення ОСОБА_9 теоретичного та практичного іспиту, змісту спілкування та домовленостей останнього із посадовим особами територіального підрозділу сервісного центру МВС, зокрема із гр. ОСОБА_13 та екзаменатором із практичного іспиту, змісту домовленостей осіб в частині впливу на результати теоретичного та практичного іспиту, використаного механізму для такого впливу тощо.

Разом з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто одержання неправомірної вимоги для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Тобто, суд встановив причинно-наслідкові зв`язки між діянням ОСОБА_8 і негативними наслідками, зазначивши про це у вироку, без оголошення прокурором обвинувального акту в цій частині, без дослідження доказів. При цьому, обвинувачений не визнав факти, які не були оголошені прокурором, і не надав щодо них будь-яких показів.

Отже, колегія суддів вважає, що суд встановлені судом фактичні обставини справи суперечать тій частині фактичних обставин, що реально досліджувались судом на підставі показів обвинуваченого у судовому засіданні, що відбулося 23.01.2025.

Крім того, суд першої інстанції сприйняв визнання оголошених прокурором обставин в якості щирого каяття обвинуваченого (т.1 а.с.87), що з урахуванням позиції сторони захисту та пояснень самого ОСОБА_8 не відповідає дійсності.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів вважає, що в діях суду першої інстанції вбачається істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки ігноруючи суть показів обвинувачення, часткове оголошення прокурором обвинувального акту і лише часткове визнання обвинуваченим фактичних обставин справи, встановлені судом фактичні обставини справи суперечать тій частині фактичних обставин, що реально досліджувались судом на підставі показів обвинуваченого у судовому засідання, що відбулося 23.01.2025.

Порушення судом першої інстанції вищезазначених вимог КПК України не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 2, 10, 15, 16 ч.1 ст.7 КПК України - законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді, суду першої інстанції необхідно усунути зазначені вище порушення кримінального процесуального закону, дослідити доводи апеляційної скарги, вжити заходи щодо перевірки цих доводів, і постановити законне, обґрунтоване і належним чином мотивоване рішення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 січня 2025 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: