КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 грудня 2024року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.12.2024 задоволено частково клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_8 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 19.02.2025 включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 гривень.

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

_____________________________________________________________________________

Справа № 761/47636/24 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1131/2025 Суддя-доповідач -

ОСОБА_1 утримуватись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні.

Строк дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, визначено протягом 2 місяців з дня внесення застави, але в межах строку досудового розслідування.

У задоволенні інших вимог клопотання - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний період доби, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, оскільки слідчим суддею не встановлені умови та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, як підстави для застосування такого запобіжного заходу.

03.01.2025 від захисника ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких останній зазначав, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, є необґрунтованою та не підтверджується матеріалами справи.

ОСОБА_6 не знайомий з іншими фігурантами даного кримінального провадження ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ніколи з ними не спілкувався та не зустрічався. Про отримання цими особами неправомірної вигоди ОСОБА_6 нічого не відомо.

Із заявником ОСОБА_12 ОСОБА_6 зустрічався лише один раз у якості кур`єра за дорученням ОСОБА_13 , щоб забрати документи.

Зазначені слідчим у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є виключно припущеннями, які не обґрунтовуються жодним наданим суду доказом.

Стороною обвинувачення не встановлено жодних конкретних доказів, які б підтверджували, що підозрюваний ОСОБА_6 мав намір переховуватись від органу досудового розслідування, впливав чи намагався впливати на інших підозрюваних або свідків.

Твердження слідчого про те, що ОСОБА_6 може вдатися до дій, направлених на знищення, приховування відповідних документів, не відповідає дійсності, оскільки останній ніколи не приймав участі у процесі прийняття уповноваженими органами рішень про визнання осіб непридатними до проходження військової служби та не знайомий зі специфікою і методикою прийняття таких рішень.

Крім того, усі речі та документи, які пов`язані з описаними у підозрі подіями, були вилучені під час проведення обшуку.

ОСОБА_6 жодного разу не намагався перешкоджати кримінальному провадженню, раніше не судимий, а тому ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення є лише припущеннями, які не підтверджений жодними доказами.

Визначений слідчим суддею розмір застави не може бути внесений ні ОСОБА_6 , ні його родичами, оскільки така грошова сума є занадто великою та завідомо непомірною для них.

Із дев`яти підозрюваних у даному кримінальному провадженні лише ОСОБА_6 та ОСОБА_14 наразі перебувають під вартою, при цьому ОСОБА_6 співпрацює зі слідством та сприяє встановленню всіх обставин кримінального правопорушення.

Підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, є соціально благополучною людиною, за місцем колишньої роботи та проживання характеризується позитивно, повністю визнав свою вину, у вчиненому розкаявся, а тому існують усі підстави для застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку із ДУ "Київський слідчий ізолятор" та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000127 від 08.02.2024 за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

26.09.2024 у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному із вимаганням такої вигоди за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України; у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України, вчиненому в особливий період у складі організованої групи, а саме у наданні

військовозобов`язаним та військовослужбовцям висновків військово-

лікарських комісій, в яких зазначено про визнання непридатними таких осіб

до військової служби, а також інших документів, що дають можливість

останнім безпідставно виключитися з військового обліку, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.09.2024 щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.11.2024 включно, з можливістю внесення застави 605 600 грн.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2024 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 у межах строку досудового розслідування до 25.12.2024, з можливістю внесення застави у розмірі 242 240 грн.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.12.2024 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до дев`яти місяців, тобто до 25.06.2025.

20.12.2024 слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 25.02.2025 включно із визначенням застави у виді 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.12.2024 задоволено частково клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_8 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 19.02.2025 включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 гривень.

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні.

Строк дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, визначено протягом 2 місяців з дня внесення застави, але в межах строку досудового розслідування.

У задоволенні інших вимог клопотання - відмовлено.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінальних правопорушень; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Слідчим суддею станом на день розгляду клопотання досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_6 під вартою та встановлено, що необхідно виконати ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні детектива.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінальних правопорушень та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя станом на день розгляду клопотання, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дійшов обгрунтованого висновку про можливість визначення йому застави у значено меншому розмірі, ніж заставу, яку просив визначити слідчий у клопотанні, а саме у виді 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 гривень.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .

Доводи захисника під час апеляційного розгляду про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінальних правопорушень, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінальних правопорушень в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

За таких обставин, посилання захисника на те, що ОСОБА_6 нічого не відомо про отримання неправомірної вигоди, він є непричетним до інкримінованих йому злочинів, не знайомий із іншими підозрюваними, є передчасними.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінальних правопорушень, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Доводи апелянта про те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому діянь, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, посилання захисника на те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, визнає свою винуватість, були враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання, однак обгрунтовано визнані такими, що не спростовують висновок щодо існування ризиків у кримінальному провадженні та не забезпечують впевненості у належній процесуальній поведінці підозрюваного у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Дослідивши доводи сторони захисту у цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики на день апеляційного розгляду клопотання втратили свою актуальність.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначена слідчим суддею застава є завідомо непомірною для підозрюваного, є необґрунтованими, оскільки з урахуванням обсягу повідомленої підозри, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що застава у середніх межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України для даної категорії злочинів, а саме у виді 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 гривень, здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується і колегія суддів.

Підстав вважати визначений слідчим суддею розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києвавід 23 грудня 2024 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3