Справа № 569/3429/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючого судді

ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне матеріали кримінального провадження №0002574 від 09.11.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новосілки Горохівського району Волинської області та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця за національністю, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», раніше судимого 04.03.2025 року вироком Рівненського міського суду Рівненської області за

ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Будучи призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, до військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "старший солдат", ОСОБА_5 у порушення вимог ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які затверджені Законом України №548-XIV від 24 березня 1999 року, ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, в період часу з 28 квітня 2024 року по 15 вересня 2024 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, маючи умисел на заподіяння психологічних та фізичних страждань, діючи систематично, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, вчинив відносно особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1, п. 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дружині ОСОБА_6 , домашнє насильство, що призвело до її фізичних та психологічних страждань, погіршення самопочуття, побоювання за власну безпеку та до негативних переживань.

Так, 28.04.2024, 04.09.2024, 15.09.2024, безпричинно вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_6 психологічне та фізичне насильство у формі штовхання, намагання вчинити бійку, завдання побоїв, що не спричинили явних тілесних ушкоджень, образи, висловлювання на її адресу нецензурною лайкою, погрози фізичною розправою, завдаючи шкоди психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, за що 10.05.2024 (справа №569/8494/24), 20.09.2024

(справа №569/17564/24) , 04.10.2024 (справа №569/18463/24), був притягнутий Рівненським міським судом Рівненської області до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 173-2 КУпАП та визнаний винуватим.

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи неодноразово притягнутим до відповідальності, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти тотожні та об`єднанні спільним умислом дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства.

Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи та продовжуючи свої умисні протиправні дії, діючи систематично, маючи умисел на заподіяння шкоди фізичному та психічному здоров`ю особі, з якою перебуває у сімейних відносинах (дружині), з якою спільно проживає ОСОБА_6 , 08 листопада 2024 року, близько 15 год. 30 хв., перебуваючи в квартирі за місцем спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив психологічне насильство відносно дружини ОСОБА_6 , яке виразилось у словесних образах, погрозах, приниженні та залякуванні останньої, які викликали у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, а також завдали шкоди психічному здоров`ю потерпілої, а саме: погіршення стану здоров`я, психоемоційного навантаження, втоми та негативних переживань, а також, маючи умисел на заподіяння фізичних страждань ОСОБА_6 , вчинив стосовно неї фізичне насильство, яке виразилось у нанесенні не менше семи ударів кулаками обох рук по тілу потерпілої, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа із синцем лівого ока, у даному випадку розглядаються у єдиному механізмі виникнення та сукупності, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а всі інші синці як кожен окремо, так і у своїй сукупності, а саме: по задній поверхні нижньої третини правого плеча, по передньо-внутрішній поверхні верхньої третини правого плеча, по внутрішній поверхні верхньої третини правого плеча, на внутрішній поверхні нижньої третини правого плеча, по передній поверхні в середній третині правої гомілки, по передньо-внутрішній поверхні середньої третини лівої гомілки, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що у підсумку викликало у потерпілої фізичні страждання та завдало останній фізичної шкоди, чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у скоєнні злочину визнав повністю, зазначивши, що обставини та мотиви вчинення правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності. У скоєному щиро розкаявся.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті та фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності його позиції, суд, з`ясувавши думку учасників судового процесу, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу дослідження доказів, за згодою учасників судового процесу, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів по справі, що характеризують особу обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються.

Аналізуючи показання обвинуваченого, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час судового розгляду. Так, останній надав показання стосовно обставин вчинення інкримінованого йому злочину, які повністю узгоджуються зі встановленими фактичними обставинами кримінального провадження, викладеними в обвинувальному акті і його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

За положеннями ст. 50 КК України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , які передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого в ході судового розгляду справи не встановлено.

ОСОБА_5 на утриманні має одну неповнолітню дитину, одружений, раніше судимий. На обліку в лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупності усіх обставин, що його характеризують, обставин, що пом`якшують відповідальність, даних про особу обвинуваченого, який є раніше судимий, та з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим у скоєному, позиції прокурора у справі, згідно якої виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення чи обмеження волі, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення волі, в межах санкції ст. 126-1 КК України, з призначенням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК України.

Згідно ч.1 ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав передбачених цим Кодексом від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені відповідні обов`язки.

Враховуючи систематичність вчинення ОСОБА_5 домашнього насильства відносно своєї дружини, її страждання та погіршення якості життя, в інтересах останньої, а також, оскільки суд призначає обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, слід застосувати щодо обвинуваченого обмежувальний захід згідно п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України, направлення для проходження програми для кривдників.

Судом також встановлено, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 04.03.2025 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який на час розгляду даного кримінального провадження не сплачений.

За наведеного, згідно з ч.3 ст.72 КК України та ст.19 КПК України, покарання за попереднім вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 04.03.2025 року

підлягає самостійному виконанню.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 18.02.2025 року щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підстав для зміни чи скасування застосованого щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили судом не встановлено. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 50, 65-67, 70, 72, 75-76, 91-1, 126-1 КК України, ст.ст. 349, 368, 370, 373, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України під час відбуття іспитового строку, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Виконання покарання в частині виконання обов`язків, покладених на обвинуваченого на підставі ст. 76 КК України, покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.

Початок строку виконання обов`язків, покладених на обвинуваченого відповідно до ст. 76 КК України, обчислювати з дня постановки обвинуваченого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Застосовувати до ОСОБА_5 , обмежувальний захід, згідно з

п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України, направити для проходження програми для кривдників, терміном на 6 (шість) місяців, виконання якої покласти на Рівненську міську раду Рівненської області.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України, вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 04 березня 2025 року на підставі якого ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, виконувати самостійно.

Речові докази, а саме:

- оптичний DVD-R диск із назвою "Audio 2024-11-27 at 12.35.00", оптичний диск із назвами: clip-0; clip-1; clip-2; clip-3, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не більше 30 днів після його ухвалення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області з урахуванням вимог ч.2 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому, потерпілій.

Суддя ОСОБА_1