Справа № 487/9180/24
Провадження № 1-кс/487/869/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 18.07.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000092, про обрання запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, -

УСТАНОВИВ:

Слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_7 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 18.07.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000092, про обрання запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних по вказаному кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, ОСОБА_8 є військовослужбовцем та у разі переховування від органів досудового розслідування та суду, останній може вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 407, 408, 409 КК України (нез`явлення на службу, дезертирство, ухилення від військової служби шляхом самокалічення або іншим способом). Обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, відмінного від застави, дозволить останньому координувати та узгодити свої дії з іншими особами, яким можуть бути відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню, використати свої зв`язки для створення неправдивих показань чи штучних доказів, що створить сукупність об`єктивних ознак складів кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 386 або 396 КК України, що також свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, маючи відомості щодо всіх свідків, яких допитано в рамках вказаного кримінального провадження, а також тих, які на даний час досудовим розслідуванням не встановлені, схиляти їх до дачі неправдивих показань, які на даний час продовжують проходити військову службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні, в якому наразі служить ОСОБА_8 , підозрюваний матиме змогу незаконно впливати на свідків задля уникнення покарання, що також свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, тяжкість інкримінованого йому злочину та покарання, яке може бути застосовано до підозрюваного у разі визнання його винним, свідчить про можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у зв`язку з чим з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування (наприклад на тимчасово окупованих територіях), а з урахуванням того, що Одеська область, межує з не признаною республікою Придністров`я, в разі не застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави не перебуваючи під посиленим контролем, з урахуванням та тяжкості кримінальної відповідальності, яка йому загрожує за вчинення кримінального правопорушення, є реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_8 , досконало знаючи механізм перетину кордону та місць його перетину, може здійснювати спроби переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у тому числі на території іншої держави. Крім того, на даний час не проведено всіх необхідних і можливих слідчих дій з метою отримання доказів вини ОСОБА_8 . По кримінальному провадженню проводяться слідчі та процесуальні дії, спрямовані на документування кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_8 , а дізнавшись від органу досудового розслідування про здобуті в ході слідства докази на обґрунтованість його підозри та виявлені під час слідства обставини кримінального правопорушення, наявні у наданих йому додатках до клопотання про обрання запобіжного заходу, може вживати заходи до перешкоджання об`єктивності досудового розслідування. На підставі вищевикладеного, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного та наявність зазначених вище ризиків орган досудового розслідування вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 з урахуванням обставин кримінального правопорушення заставу у розмірі, який у достатній мірі буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, що складає 165 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (165 х 3 028 грн). Зазначений розмір застави в сумі 500 000 гривень, з урахуванням майнового стану підозрюваного ОСОБА_8 , зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення, яким спричинено майнову шкоду (матеріальні збитки) на загальну суму 4 391 880,21 гривень, не є завідомо непомірним для підозрюваного, здатний забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти ризикам, встановленим слідчим суддею. При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 необхідно враховувати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж застава не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Також, у разі внесення застави, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), для запобігання ризикам, на підозрюваного ОСОБА_8 слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що 165 прожиткових мінімумів для працездатних осіб складає 499 620 гривень, та саме у вказаному розмірі сторона обвинувачення просить визначити розмір застави. Щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів прокурором зазначено, що питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також про домашній арешт, навіть у певний період доби, стороною обвинувачення не ставилось, з огляду на специфіку служби та ті завдання, які виконує підозрюваний, а також враховуючи необхідність проживання у різних місцях та ту обставину, що застосування таких запобіжних заходів буде суперечити проходженню ОСОБА_8 військової служби. Щодо запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та поруки слідство вважає, що немає тих осіб, які б могли за підозрюваного поручитись, та контроль за виконанням цих запобіжних заходів здійснюється слідчим. Враховуючи специфіку доручених ОСОБА_8 завдань за посадою та перебування його у різних місцях на лінії бойового зіткнення, такий контроль слідчий здійснювати не зможе. За такого саме застава у визначеному розмірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не є завідомо непомірною для нього з урахуванням майнового стану.

Підозрюваний у судовому засіданні вказав на свою невинуватість та проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив про необґрунтованість підозри, недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні, та відсутність в його діях складу кримінального правопорушення.

Захисники у судовому засіданні просили визнати письмове повідомлення про підозру ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 14.01.2025 року у кримінальному провадженні №0000092 від 18.07.2024 року необґрунтованим, а клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 500 тис. гривень залишити без задоволення у зв`язку з необґрунтованістю. В обґрунтування своєї позиції стороною захисту вказано, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави не відповідає вимогам частини 1 статті 184 КПК України, а саме пунктам 3, 5-7. При зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу слідчий повинен не лише зазначити нібито встановлені досудовим розслідуванням обставин, а й наведені обставини на їх підтвердження. В клопотанні слідчого лише викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа, тобто при зверненні до суду з зазначеним клопотанням слідчим лише дотримані вимоги пункту 1 частини 1 статті 184 КПК України. Всупереч же вимогам пункту 3 частини 1 статті 184 КПК України слідчим взагалі в клопотанні не вказано, в чому саме полягають порушення ОСОБА_8 своїх посадових обов`язків, які останній не виконав чи виконав неналежним чином, та як наслідок не викладено обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Додані до клопотання про обрання запобіжного заходу матеріали, на які слідчий посилається як на докази обґрунтування підозри, дійсно зібрані слідчим та є матеріалами кримінального провадження, та жоден з доданих до клопотання документів чи доказів не лише не обґрунтовують підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, а й навіть навпаки доводять його повну невинуватість. Невідповідність клопотання пункту 5 частини 1 статті 184 КПК України полягає в тому, що слідчим в клопотанні лише перелічені ризики, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, та в клопотанні жодним чином не відображені обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Невідповідність клопотання пунктам 6 та 7 частини 1 статті 184 КПК України полягає в тому, що слідчий взагалі не придав їм значення, та як наслідок не обґрунтовував взагалі як неможливість запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, так і необхідність покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу. Слідчим повністю проігноровані факти того, що кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , з суб`єктивної сторони характеризується необережною формою вини, та відповідно відноситься до необережних злочинів, що суттєво впливає на суспільну небезпечність як самого злочину, так і особи, яка підозрюється в його скоєнні, а також факт наявності осіб, які бажають особисто поручитися за виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, та які не лише заслуговують на довіру, а й мають можливість та владу забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. На думку сторони захисту, взагалі необґрунтованим є і саме повідомлення про підозру ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 14.01.2025 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України. Однак, з урахуванням вимог п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, сторона захисту на даний час позбавлена можливості оскаржити отримане 14.01.2025 року письмове повідомлення про підозру. Всупереч же вимогам пункту 3 частини 1 статті 184 КПК України слідчим взагалі в клопотанні не вказано, в чому саме полягають порушення ОСОБА_8 своїх посадових обов`язків, які останній не виконав чи виконав неналежним чином, та як наслідок не викладено обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. До клопотання про обрання запобіжного заходу додані наступні документи: 1) повідомлення НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України, яке міститься на аркушах 13-16, та в якому прямо вказується на інших осіб які можливо скоїли кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 ; 2) на аркушах матеріалів, доданих до клопотання, 18-54 містяться матеріали службового розслідування, проведеного посадовими особами НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України, які додані заявником до повідомлення про злочин, та згідно з висновками якого встановлена винуватість знову ж таки інших осіб, яких було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та відносно яких і було зроблено повідомлення про злочин; 3) положення про штаб НОМЕР_1 прикордонного загону, яким в своїй службовій діяльності керується ОСОБА_8 , міститься на аркушах 71-80, та згідно з ним начальник штабу має право віддавати накази підпорядкованим йому особам; 4) положення про відділ аналітичного забезпечення та поточного планування штабу разом посадовою інструкцією начальника цього відділу містяться на аркушах 91-99, яким підтверджується той факт, що начальник цього відділу не лише мав можливість опрацювати наказ, при опрацюванні якого, нібито допустив порушення ОСОБА_8 , а й був зобов`язаний це робити; протоколи допиту свідків містяться на аркушах 138-241, та жоден зі свідків не вказує на ОСОБА_8 , як на особу яка вчинила кримінальне правопорушення; 6) висновок судово-економічної експертизи, який міститься на аркушах 251-256, взагалі не витримує жодної критики, оскільки експертом не досліджувалися навіть платіжні документи НОМЕР_1 прикордонного загону, за якими були проведені виплати додаткової винагороди, а експерт лише погодився з висновком службового розслідування, проведеного в загоні. Крім того, слідчим взагалі не додано до клопотання матеріалів, що характеризують особу підозрюваного, його соціальні зв`язки або його сімейний та матеріальний стан, що безпосередньо впливало б на визначення розміру застави в частині його помірності для підозрюваного. Слідчим повністю безпідставно запзначено, що застава в розмірі 500 тис. гривень з урахуванням сімейного та майнового стану підозрюваного ОСОБА_8 є помірною для останнього, оскільки на утриманні підозрюваного ОСОБА_8 перебуває його дружина та неповнолітня дитина, а запропонований слідчим до застосування розмір застави є майже річним доходом підозрюваного. Зазначені обставини щонайменше свідчать про непомірність застави.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000092 від 18.07.2024 за фактом недбалого ставлення до служби військовими службовими особами НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ), що спричинило тяжкі наслідки у вигляді безпідставної виплати у червні за травень 2024 року додаткової винагороди, визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, у безпідставно збільшеному до 100 тис. грн. розмірі (замість 30 тис. грн.) 107 військовослужбовцям зазначеного прикордонного загону, прикомандированим з метою виконання бойових (спеціальних) завдань до військової частини НОМЕР_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється прокурорами Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань є матеріали перевірки Управління СБ України в Миколаївській області від 15.07.2024 № 64/20-6238 за повідомленням НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про вчинення кримінального правопорушення від 14.07.2024 № 10/5445-24-Вих, надісланого за результатами проведеного службового розслідування щодо безпідставної виплати додаткової винагороди за наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ від 24.06.2024 № 433-ОС на суму більше 4,3 млн. грн.

За версією сторони обвинувачення ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом на посаді першого заступника начальника загону - начальника штабу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) у військовому званні полковник, тобто військовою службовою особою, недбало ставлячись до військової служби в умовах воєнного стану, в порушення ст.ст. 9, 11, 16, 17, 68, 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимог пунктів 5, 6, 8, 9.2.1, 9.2.3, 9.3 Положення про штаб НОМЕР_1 прикордонного загону, вимог постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, абзацу 2 підпункту 1 пункту 2 та пунктів 3, 4, 8, 9 «Особливостей виплати додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) та порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 № 726, вимог п.п. 1, 2 наказу в.о. начальника НОМЕР_1 прикордонного загону «Про порядок обліку військовослужбовців, які беруть безпосередню участь у бойових діях або заходах та виконують бойові (спеціальні) завдання та механізм опрацювання наказу про виплату додаткової винагороди» від 21.09.2023 № 1778-АГ, пункту 29 глави 3 розділу І, пункту 58 глави 4 розділу І Інструкції з діловодства в Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби від 31.12.2020 № 144, у період з 16.06.2024 по 24.06.2024, перебуваючи у тимчасових місцях дислокації військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , адреси яких не розголошуються з урахуванням умов воєнного стану, маючи реальну можливість належним чином виконувати свої службові обов`язки, діючи необережно із злочинною недбалістю, всупереч інтересам служби, шляхом неналежного виконання своїх службових обов`язків за посадою через несумлінне ставлення до них, не забезпечив належний облік військовослужбовців, які згідно наказам начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 14.05.2024 № 232-ВВ, від 18.05.2024 № 238-ВВ, від 22.05.2024 № 247-ВВ, від 22.05.2024 № 256-ВВ, від 28.05.2024 № 260-ВВ, від 31.05.2024 №266-ВВ були відряджені з метою виконання бойових завдань до військової частини НОМЕР_3 Збройних Сил України, згідно довідок якої від 06.06.2024 за №№ 41/9129, 41/9130 виконували бойові (спеціальні) завдання у складі діючих угрупувань військ, не організовував своєчасне й правильне доведення до підрозділів штабу наказу в.о. начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 21.09.2023 № 1778-АГ, не перевірив його виконання та навпаки особисто діяв в порушення його вимог, безпідставно передоручив в порушення вимог цього наказу опрацювання рапорту разом із довідками на виплату додаткової винагороди та складання на їх підставі проєкту наказу про виплату додаткової винагороди замість відповідального за посадою за їх опрацювання виконавця підполковника ОСОБА_9 іншому військовослужбовцю підполковнику ОСОБА_10 , чим не забезпечив додержання штатної дисципліни та раціональне службове використання особового складу відповідно до набутого фаху, не провів занять із офіцером ОСОБА_10 із вивчення вимог діючого законодавства та нормативно-правових актів стосовно особливостей виплати додаткової винагороди та затверджених переліків бойових (спеціальних) завдань, за виконання яких передбачена виплата додаткової винагороди з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили України та Держприкордонслужбу, не забезпечив та не перевірив виконання наказу в.о. начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 21.09.2023 № 1778-АГ щодо організації та здійснення обліку військовослужбовців, якими впродовж травня 2024 року виконані бойові (спеціальні) завдання на час відрядження до військової частини НОМЕР_3 , не отримав необхідну для виконання завдань та функцій інформацію від підпорядкованих посадових осіб прикордонного загону підполковника ОСОБА_11 та майора ОСОБА_12 щодо виконаних відрядженими військовослужбовцями бойових (спеціальних) завдань, що не перебували у визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України районах ведення воєнних (бойових) дій, не здійснив перевірку підстав внесених відомостей до проєкту наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону «Про виплату додаткової винагороди» відносно 107 військовослужбовців в розмірі 100 000 гривень, замість визначених законодавством 30 000 гривень, після чого здійснив погодження отриманого проєкту наказу шляхом накладання у системі електронного документообігу 24.06.2024 о 10 год. 10 хв. власного кваліфікованого електронного підпису без жодних пропозицій та зауважень, що у подальшому того ж дня був підписаний начальником НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_13 та зареєстрований за реєстраційним номером № 433-ОС від 24.06.2024, що призвело до необґрунтованого нарахування та виплати фінансово-економічним відділом (бухгалтерською службою) НОМЕР_1 прикордонного загону у місці дислокації в АДРЕСА_2 відповідно до п. 1.3 та додатку 3 наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону «Про виплату додаткової винагороди» від 24.06.2024 № 433-ОС за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 за поданими платіжними інструкціями до ГУ ДКСУ у Миколаївській області додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, військовослужбовцям прикордонної комендатури швидкого реагування та відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону в кількості 107 осіб, відрядженим наказами начальника НОМЕР_1 прикордонного загону «Про особовий склад» від 14.05.2024 № 232-ВВ, від 18.05.2024 № 238-ВВ, від 22.05.2024 № 247-ВВ, від 22.05.2024 № 256-ВВ, від 28.05.2024 № 260-ВВ, від 31.05.2024 №266-ВВ до військової частини НОМЕР_3 Збройних Сил України, згідно довідок якої від 06.06.2024 за №№ 41/9129, 41/9130 зазначеними військовослужбовцями виконувались бойові (спеціальні) завдання у складі діючих угрупувань військ, а саме: в розмірі 100 000 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або заходах, що зазначені в пункті 3 Особливостей, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 № 726, здійснення яких передбачає виплату додаткової винагороди, зазначеної в абзаці 2 підпункту 1 пункту 2 цих Особливостей), замість визначеного законодавством розміру 30 000 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, які виконуються відповідно до бойових наказів (розпоряджень), визначених пунктом 4 Особливостей, виконання яких передбачає виплату додаткової винагороди, визначеної в абзаці 4 підпункту 1 пункту 2 цих Особливостей), у зв`язку з чим здійснено необґрунтовані нарахування та виплату додаткової винагороди військовослужбовцям НОМЕР_1 прикордонного загону на загальну суму 3 705 484,13 гривень, з суми яких здійснено сплату обов`язкових податкових платежів в сумі 686 396,08 гривень (сума компенсованого ПДФО (18%) - 666 987,14 грн., сума компенсованого військового збору (1,5%) - 19 408,94 грн.), а всього на загальну суму 4 391 880,21 гривень, чим спричинив відповідно до пункту 2 примітки 1 ст. 425 КК України тяжкі наслідки, які полягають у заподіянні матеріальної шкоди (збитків) державі в особі НОМЕР_1 прикордонного загону Держприкордонслужби (військової частини НОМЕР_2 ) на вказану суму, яка у більше ніж в 500 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 425 КК України, а саме: недбале ставлення військової службової особи до служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану.

14.01.2025 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_8 підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема: повідомленням НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про вчинення кримінального правопорушення від 14.07.2024 № 10/5445-24-Вих, надісланого за результатами проведеного службового розслідування щодо безпідставної виплати у збільшеному розмірі до 100 тис. грн. (замість 30 тис. грн.) додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, 107-ми військовослужбовцям прикордонної комендатури швидкого реагування та відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону, відрядженим до військової частини НОМЕР_3 Збройних Сил України, за наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ від 24.06.2024 № 433-ОС на загальну суму 4 391 880,21 гривень; матеріалами висновку службового розслідування від 26.07.2024 № 03.2/289/24-Вн, проведеного НОМЕР_1 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України за наказами від 10.07.2024 № 2059-АГ «Про призначення службового розслідування», від 26.07.2024 № 2236-АГ «Про результати службового розслідування», згідно яким підтверджено факт спричинення матеріальної шкоди державі на суму 4 391 871,16 грн. (з яких: 3 705 476,46 грн. сума надмірно виплаченої додаткової винагороди; 666 985,76 грн. компенсований ПДФО; 19 408,94 грн. компенсований військовий збір), внаслідок безпідставної виплати додаткової винагороди 107-ми військовослужбовцям прикордонної комендатури швидкого реагування в безпідставно збільшеному розмірі 100 тис. грн. кожному пропорційно розрахунку на місяць за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 (замість визначеного законодавством розміру 30 тис. грн.); листом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 26.12.2024 № 10/10525-25-Вих, за результатами опрацювання запиту слідчого, згідно якому в період з 16 по 24 червня 2024 року: наказ в.о. начальника НОМЕР_1 прикордонного загону «Про порядок обліку військовослужбовців, які беруть безпосередню участь у бойових діях або заходах та виконують бойові (спеціальні) завдання та механізм опрацювання наказу про виплату додаткової винагороди» від 21.09.2023 № 1778-АГ був чинним (дійсним); підполковник ОСОБА_9 , визначений вимогами п.п. 1, 2 зазначеного наказу за облік таких військовослужбовців та підготовку проєктів наказів на виплату додаткової винагороди перебував на місці, виконував обов`язки за посадою; у зазначений період будь-які інші накази та службові документи, згідно б яким було визначено іншого відповідального виконавця за виконання зазначених обов`язків ніж підполковника ОСОБА_9 не видавалось; службовими обов`язками підполковника ОСОБА_10 ведення обліку таких військовослужбовців та підготування проєктів наказів на виплату додаткової винагороди не передбачено; натомість начальник штабу ОСОБА_8 в межах власної резолюції визначив завдання з обліку таких військовослужбовців та підготовки проєкту наказу на виплату додаткової винагороди підполковнику ОСОБА_10 замість визначеного вимогами п.п. 1, 2 наказу від 21.09.2023 № 1778-АГ підполковника ОСОБА_9 причину таких дій (бездіяльності) полковника ОСОБА_8 керівництво НОМЕР_1 прикордонного загону встановити не може; листом військової частини НОМЕР_3 Збройних Сил України від 09.01.2025 № 25/410, за результатами опрацювання запиту слідчого, згідно якому повідомлені ті ж самі виконувані 107-ми відрядженими військовослужбовцями НОМЕР_1 прикордонного загону до військової частини НОМЕР_3 бойові (спеціальні) завдання, як у виданих військовою частиною НОМЕР_3 довідках від 06.06.2024 за №№ 41/9129, 41/9130, за виконання яких підлягає виплаті додаткової винагороди в розмірі 30 тис. грн. у розрахунку пропорційно часу виконання таких завдань. Також, повідомлено, що зазначені в цих довідках бойові (спеціальні) завдання відповідають Перелікам бойових (спеціальних) завдань, за виконання яких здійснюється виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави у розрахунку 30 000 гривень на місяць, затвердженим Міністром оборони України від 01.02.2024 № 391/дск та від 06.05.2024 № 1475/дск; протоколами допитів свідків військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 13.11.2024, згідно якому у володільця НОМЕР_1 прикордонного загону вилучені документи за обставинами виплати додаткової винагороди військовослужбовцям за наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ від 24.06.2024 № 433-ОС, які оглянуті та визнані речовими доказами у кримінальному провадженні; висновком судової економічної експертизи від 28.11.2024 № СЕ-19/115-24/21088-ЕК, згідно якому розмір матеріальної шкоди, завданої у зв`язку з необґрунтованим нарахуванням та виплатою додаткової винагороди НОМЕР_4 військовослужбовцям НОМЕР_1 прикордонного загону Держприкордонслужби (військовій частині НОМЕР_2 ) за наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 24.06.2024 № 433-ОС «Про виплату додаткової винагороди» за період з 01.05.2024 по 31.05.2024, встановлений у висновку службового розслідування від 26.07.2024 № 03.2/289/24-Вн (затвердженого начальником НОМЕР_1 прикордонного загону, проведеного за наказами від 10.07.2024 № 2059-АГ, від 26.07.2024 № 2236-АГ), документально підтверджується на загальну суму 4 391 880,21 гривень, з яких: сума необґрунтовано нарахованої та виплаченої додаткової винагороди 107-ми військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 - 3 705 484,13 гривень, сума компенсованого ПДФО (18%) - 666 987,14 грн., сума компенсованого військового збору (1,5%) - 19 408,94 грн.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 4 ст. 425 КК України передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Отже, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 425 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , є тяжким, яке передбачає можливість реального позбавлення волі на строк до 8 років, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від органів досудового слідства та суду, тому існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому слідчим суддею враховується, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 з квітня 2024 року та виконує бойові завдання в складі НОМЕР_1 прикордонного загону, за матеріалами біографічної довідки має відзнаки за понад 20 років сумлінної служби, згідно службової характеристики зарекомендував себе відданим справі охорони державного кордону та конституційному обов`язку військовослужбовцем. Зазначене у сукупності, зменшує ризик переховування ОСОБА_8 від органів досудового слідства та суду, проте не усуває його повністю.

Також, прокурором доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу ОСОБА_8 на свідків. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_8 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтований можливістю вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 407, 408, 409, 386, 396 КК України, в судовому засіданні стороною обвинувачення доведено не було, не містять таких відомостей і матеріали клопотання.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , який народився у 1982 році, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, інвалідність не встановлювалась. Також суддею враховуються міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_8 одружений, має доньку 2007 року народження та мати 1961 року народження, які перебувають на його утриманні. ОСОБА_8 має постійне місце проживання, проте наразі проживає у службовому житлі у зв`язку з проходженням військової служби. ОСОБА_8 має вищу освіту, має офіційне джерело доходу, сукупний дохід за 8 місяців (з травня по грудень 2024 року) склав 447 232,00 гривні, раніше не судимий, повідомлень про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не має.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої ст. 194 КПК України цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Таким чином, з огляду на конкретні, наведені вище, обставини кримінального провадження, дані щодо майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_8 ( в тому числі відомостей, зазначених в декларації про доходи за 2023 рік, довідці про доходи №6 від 14.01.2025 року та довідці про склад сім`ї №84 від 11.01.2025 року), виконання ним бойових завдань з відсічі збройної агресії Російської Федерації, захисту суверенітету та територіальної цілісності Держави на ліній бойового зіткнення, даних про його особу, враховуючи суб`єктивну сторону інкримінованого злочину яка характеризується необережною формою вини, та встановлені під час розгляду клопотання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що прокурор не довів недостатності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава, а тому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який відповідно до ст. 179 КПК України полягає в покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та може запобігти ризикам в межах строку досудового слідства.

Згідно ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 95, 176-178, 179, 186, 193, 194, 309, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати строком до 14.03.2025 року до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та зобов`язати ОСОБА_8 виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами щодо обставин кримінального провадження, у вчиненні якого ОСОБА_8 повідомлено про підозру, а саме: військовослужбовцями НОМЕР_1 прикордонного загону Держприкордонслужби: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_13 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити та попередити ОСОБА_8 що за невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора; від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду; а також може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий згідно ч. 3 ст. 179 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді діє до14.03.2025 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 24.01.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1