У Х В А Л А

03.03.2025 Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі головуючого судді ОСОБА_1 одноособово, за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 та прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, розшук останнього та зупинення провадження, у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 січня 2020 року за № 0000625 та 18 лютого 2020 року за № 0001107, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України, установив:

І. Узагальнена історія провадження

З 29 серпня 2024 року в провадженні суду перебуває на розгляді ця справа.

Під час підготовчого провадження в ній ОСОБА_5 отримав пам`ятку про права та обов`язки обвинуваченого.

Ухвалою суду від 06 червня 2022 року це судове провадження щодо ОСОБА_5 , як призваного для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, зупинено до звільнення з військової служби.

20 січня 2025 року, прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 поінформував суд, що 13 січня 2025 року на адресу окружної прокуратури надійшов лист військової частини НОМЕР_1 , згідно якого з 18 червня 2024 року ОСОБА_5 виключено зі списків особового складу, а військово-облікові документи направлені до ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 18 червня 2024 року ОСОБА_5 не враховується в чисельності Збройних Сил України.

Тому, з 03 лютого 2025 року судове провадження відновлено. З цього ж часу в засідання обвинувачений не прибуває, хоча і отримує судові виклики завчасно (див. довідки про доставку повідомлень у додатку Вайбер від 03 та 13 лютого 2025 року).

Згідно ухвали від 13 лютого 2025 року у відношенні обвинуваченого застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді примусового приводу на 03 березня 2025 року. Однак на вказану дату місце знаходження обвинуваченого є невідомим. Зокрема, як вказується Дніпровським УП ГУ НП в м. Києві, за наслідками виконання приводу, встановлено, що за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , обвинувачений не мешкає. Останній виїхав закордон на підставі відпускного квитка від в/ч НОМЕР_1 , як військовослужбовець, та не повернувся по цей час.

ІІ. Суть питань, що вирішуються ухвалою

Прокурори у кримінальному провадженні - прокурори Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 та Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , у порядку ст. 350 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, заявили клопотанняпро надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою приводу для участі в розгляді клопотань про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважали дійсними обставини регламентовані ст. 188, 189, 335 КПК.

Клопотання прокурорів вмотивовані в т.ч. тим, що є дійсними обставини регламентовані ст. 177, 188, 189, п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК. Однак до суду обвинувачений системно не прибуває, обов`язки регламентовані ст. 42 КПК не виконує.

Зазначене свідчить, про те, що є діючими ризики визначені ч. 1 ст. 177 КПК, позаяк встановлені достатні підстави вважати, що, зокрема, обвинувачений може переховуватись від суду, усвідомлюючи міру покарання за ч. 4 ст. 190 КК, й власне переховуватись з метою уникнення відповідальності.

Відтак є достатні дані вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК, об`єктивно наявні та запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо.

Також, у ході обговорення та розгляду цих питань, розглянуто і питання регламентоване ст. 335 КПК.

ІІІ. Позиції сторін

Згідно ч. 2, 3 ст. 189 КПК клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою приводу розглядається слідчим суддею, судом негайно після одержання цього клопотання. Розгляд клопотання здійснюється в закритому судовому засіданні за участю прокурора.

В цьому випадку, прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 клопотання підтримали з передумов вказаних в останніх.

ІV. Правове регулювання питання

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 188. Клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу

1. Прокурор […] має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання […] обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2. Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під […];

3. Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у п. 1, 2 ч. 4 ст. 189 цього Кодексу обставини.

Стаття 189. Розгляд клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу

4. […] суд відмовляє у наданні дозволу на затримання […] обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) […] обвинувачений переховується від […] суду .

Стаття 335. Зупинення судового провадження

1. У разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду […], суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, […]. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

V. Мотиви суду

Суд, заслухавши думку прокурорів, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Порядок встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), як певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (див. постанову Верховного суду України від 16 березня 2017 року у справі № 671/463/15-к).

У даному випадку, на думку суду, враховуючи наведені обставини та норми кримінального процесуального законодавства, які регламентують порядок вирішення питань порушених заявниками, слід зауважити наступне.

а. дозвіл на затримання

Клопотання щодо запобіжного заходу подано у відповідності до положень ч. 2 ст. 188 КПК, у зв`язку з наявністю передумов вказаних у п. 1 цієї частини статті Кодексу.

Посилання на обставини, які дають підстави для:

(і) обґрунтованої підозри

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30 серпня 1990 року (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Обвинувальні акти стосовно обвинуваченого перебувають на розгляді в суді.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом

Відповідно, достатньо для висновку, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотань, що підозра за ст. 190 КК відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

(іі) висновку про існування ризиків, зазначених у клопотанні про застосування запобіжного заходу

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) Суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

З його (стандарту) урахуванням Суд погоджується з доводами клопотань про наявність ризиків, з числа вказаних у ч. 1 ст. 177 КПК. Дійсність вказаних ризиків судом оцінено у світлі факторів, пов`язаних з характером особи обвинуваченого, його моральністю, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, та того, що вони належним чином вмотивовані прокурорами та підтверджуються наявними матеріалами , зокрема, ризик переховування витікає щонайменше з факту ігнорування цього процесу, за обставин описаних у п. І цієї ухвали.

(ііі) висновку щодо існування обставин, зазначених у п. 1 ч. 4 ст. 189 КПК, для прийняття рішення про надання дозволу на затримання

Відповідаючи на питання того, чи дійсним є факт переховування Суд враховує те, що Верховний суд України у справі № 5-1кс15 в постанові від 19 березня 2015 року указав, що при з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, яка вчинила злочин, а саме це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку. Разом з тим на особу, яка вчинила злочин, законодавством не покладається обов`язок самовикриття, а тому, якщо вона до моменту виникнення вказаного обов`язку, в порядку реалізації конституційного права на свободу пересування, змінила місце свого проживання (навіть і з метою уникнення кримінальної відповідальності), про юридично значуще ухилення від слідства говорити не можна.

За таких умов та виходячи з того, що обвинувачений на час надходження справи в суд знав про це кримінальне провадження та свій статус у ньому, адже приймав участь у його розгляді до червня 2022 року; на дату розгляду цих клопотань не виконує обов`язки, визначені ст. 42 КПК, щодо інформування суду про змінену адресу, або ж місце перебування, в ключі чого, на думку суду, в цій ситуації, ідеться про юридично значуще ухилення від суду, адже особа в установленому порядку визнана підозрюваною та обвинуваченою, була зобов`язана з`являтись за викликом, перебувати в межах досяжності.

Зазначена особа усвідомлювала, що в неї щонайменше з часу висунення обвинувачення вже виник юридичний обов`язок постати перед судом, однак вона ухиляються від виконання такого обов`язку.

Отже, вказані у клопотаннях про обрання запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого, оскільки встановлено наявність обставин передбачених п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК, а також є достатні підстави вважати, що він переховується від суду.

Відповідно, Суд дослідивши матеріали клопотань в поєднанні з матеріалами самого судового провадження, у порядку ст. 94 КПК, вважає, що клопотання про надання дозволу на затримання підлягають задоволенню.

Питання визначене п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК на предмет потреби Суд аналізуватиме під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу по суті після затримання особи.

b. розшук

Суд у блоці а п. V ухвали уже констатував, що є достатні підстави вважати, що обвинувачений переховується від суду. При цьому, до моменту його прибуття розгляд провадження не можливий в силу положень ст. 318 КПК.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить визначення розшуку, тож з метою визначення вказаного поняття, слід звернутися до Академічного тлумачного словника Української мови, де вказано, що розшук (юр.) - це система слідчих та оперативних заходів щодо виявлення злочинця, який зник і т. ін.

Таким чином, аналіз положень КПК України в сукупності із зазначеним визначенням поняття «розшук» дає підстави зробити висновок, що розшук - це система слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на виявлення зниклої особи.

Тобто, розшук є родовим поняттям, його метою є отримання інформації про місцезнаходження розшукуваної особи та подальшого доставлення її до суду, правоохоронного органу.

Отже, розшук є комплексом слідчих, оперативно-розшукових, розшукових, інформаційно-довідкових, сигнальних та інших заходів, які здійснюються правоохоронними органами в місцях можливого перебування розшукуваних осіб.

Ураховуючи викладене, Суд вважає, що існують достатні підстави для оголошення обвинуваченого в розшук, з огляду на ухилення від явки до суду, у т.ч. міжнародний.

Позаяк, установлення місця перебування обвинуваченого та доставлення його до суду є необхідною умовою для розгляду кримінального провадження в розумні строки, та з цією метою відповідними суб`єктами здійснюється розшук особи, яка ухиляється від суду.

с. зупинення провадження

Стаття 28 КПК України визначає, що як на сторону обвинувачення під час досудового розслідування, так і на суд під час судового провадження покладено обов`язок забезпечити додержання розумних строків як загальної засади кримінального провадження, яка також є складовою права особи на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, необхідно зважати на випадки, коли виконання цього обов`язку перебуває поза процесуальними можливостями суду.

Так, правовий інститут зупинення кримінального провадження покликаний врегулювати саме такі випадки. Зокрема, кримінальний процесуальний закон окремо регламентує зупинення кожної стадії кримінального провадження: досудового розслідування (ст. 280 КПК України) та судового провадження (ст. 335 КПК України).

Системно аналізуючи вказані норми, можна дійти висновку, що зупинення кримінального провадження за своєю природою є тимчасовою перервою, викликаною об`єктивними та непереборними перешкодами, які унеможливлюють його подальше здійснення.

Аналіз підстав для зупинення судового провадження свідчить, що такими обставинами є юридичні факти (дії чи події), які мають об`єктивний та непереборний характер, тобто їх настання не залежить від волі суду, і можливість їх усунення також перебуває за межами їх компетенції та повноважень.

Неприбуття обвинуваченого у судове засідання за загальним правилом виключає можливість здійснення стосовно нього судового провадження (ст. 314, 318 КПК України), а отже є об`єктивною та станом на теперішній час непереборною перешкодою для продовження судового розгляду в цій справі, а тому наявні підстави для його зупинення провадження до настання обставин визначених ст. 193, 335 КПК України, позаяк обвинувачений оголошується у розшук за цим судовим рішенням.

З цих підстав Суд, керуючись статями 188-189, 335, 350, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, постановив:

клопотання прокурорів - задовольнити.

Оголосити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розшук у т.ч. міжнародний.

Надати дозвіл на затримання громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,з метою його приводу для участі в розгляді клопотань про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В силу ч. 2 ст. 190 КПК України, вказати адресу прокурорів, а саме: ОСОБА_3 - м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 14-А, тел.: (044)-207-42-00, 207-42-19; ОСОБА_4 - м. Київ, вул. Каунаська, буд. 3-В, тел.: НОМЕР_2 .

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу щодо обвинуваченого з моменту : 1) приводу до суду; 2) добровільного з`явлення до суду; 3) відкликання ухвали прокурором.

Судове провадження - зупинити.

Організацію розшуку доручити Дніпровському УП ГУ НП в м. Києві та прокурорам Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 та Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

С у д д я ОСОБА_7