Справа № 675/1909/24
Провадження № 1-кп/675/39/2025
У Х В А Л А

"10" квітня 2025 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , потерпілої - ОСОБА_4 , особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , законного представника - ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав у режимі відеоконференції клопотання прокурора Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000735 за фактом вчинення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Чіпці Ізяславського району Хмельницької області, жителем АДРЕСА_1 , громадянином України, українцем, одруженим, не працюючим, з середньою освітою, інвалідом другої групи, раніше не судимим,

суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_5 17 листопада 2024 року близько 10 год. 00 хв., перебуваючи поблизу господарства, що в АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , схопив правою рукою за її волосся і за допомогою власної фізичної сили повалив на землю. Надалі ОСОБА_5 , користуючись безпорадним станом ОСОБА_4 , відчуваючи значну фізичну перевагу над потерпілою, яка в той момент лежала на землі, наніс їй близько шести ударів ногами по різних частинах тіла, внаслідок чого спричинив легкі тілесні ушкодження у вигляді садна на поверхні лівої щоки, синця у лівій тім`яній ділянці голови, синця на зовнішній поверхні правого плеча, синця на поверхні правої молочної залози, синця у правій поперековій ділянці, синця на зовнішній поверхні лівої гомілки.

Прокурор Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, посилаючись на те, що згідно з висновком амбулаторної комплексної комісійної судової психолого-психіатричної експертизи від 09 грудня 2024 року № 960 останній страждає параноїдною шизофренією, епізодичним типом перебігу з наростаючим дефектом, на момент вчинення суспільно небезпечного діяння та на даний час не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщенням у спеціальний лікувальний заклад із метою обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь.

Факт вчинення ОСОБА_5 вищезазначеного суспільно небезпечного діяння у стані неосудності доведений сукупністю зібраних у провадженні та досліджених судом у судовому засіданні доказів.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтвердив обставини нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Пояснив, що між ним і дружиною його брата ОСОБА_4 склалися неприязні відносини з приводу володіння належним йому майном. У листопаді 2024 року близько 10 год. 00 хв. він пішов до господарства ОСОБА_4 , де остання почала нецензурно до нього висловлюватися, внаслідок чого ОСОБА_5 не стримався, схопив її за волосся, повалив на землю та завдав кілька ударів ногами по різних частинах тіла.

Потерпіла ОСОБА_4 суду підтвердила, що між нею та ОСОБА_5 тривалий час існують неприязні відносини. 17 листопада 2024 року ОСОБА_5 прийшов до її господарства, де почав погрожувати їй, взяв її за коси та повалив на землю. У подальшому ОСОБА_5 бив її ногами, допоки з будинку не вибігли діти та не почали кричати, у зв`язку з чим ОСОБА_5 пішов із її господарства.

Показання потерпілої ОСОБА_4 щодо спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , механізму їх заподіяння, часу настання, повністю підтверджуються даними висновку судово-медичного експерта № 379 від 18 листопада 2024 року, згідно з яким у ОСОБА_4 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна на поверхні лівої щоки, синця у лівій тім`яній ділянці голови, синця на зовнішній поверхні правого плеча, синця на поверхні правої молочної залози, синця у правій поперековій ділянці, синця на зовнішній поверхні лівої гомілки, які утворилися від, щонайменше, шести ударних травмуючих дій тупих твердих предметів, могли виникнути внаслідок ударів кулаками рук та ногами сторонньої особи в строк та при обставинах, на які вказує обстежувана, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Проаналізувавши досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Його причетність до скоєння вказаного суспільно небезпечного діяння суд вважає доведеною.

Згідно з висновком амбулаторної комплексної комісійної судової психолого-психіатричної експертизи від 09 грудня 2024 року № 960 ОСОБА_5 страждає параноїдною шизофренією, епізодичним типом перебігу з наростаючим дефектом, у зв`язку з чим не усвідомлював та не усвідомлює на даний час значення своїх дій, не міг і не може ними керувати. ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру з поміщенням у спеціальний лікувальний заклад із метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь.

Також відповідно до висновку амбулаторної комплексної комісійної судової психолого-психіатричної експертизи від 17 грудня 2024 року № 989 ступінь загрози для суспільства у ОСОБА_5 за психічним станом є середнім.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Як передбачено ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Правова позиція Європейського суду з прав людини у справах "G. v. France" (п. 39), "Halilovic v. Bosnia and Herzegovina" (п. 18) визначає, що почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Відповідно ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічного хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

З системного аналізу наведених вище норм КПК України вбачається, що при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного характеру суд у кожному випадку зобов`язаний встановити факт вчинення суспільно небезпечного діяння (час, місце, спосіб та інші обставини), вчинення його тією особою, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, а також дослідити надані сторонами та наявні у справі докази із наданням їм юридичної оцінки відповідно до положень ст.ст. 84-89, 94 КПК України.

Виходячи з встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, а тому на підставі ч. 2 ст. 19 КК України він не підлягає кримінальній відповідальності.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_4 висловили думку про доцільність застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

ОСОБА_5 , його законний представник ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 заперечили проти задоволення клопотання, вказали, що ОСОБА_5 не є небезпечним для суспільства, оскільки добровільно пройшов лікування у медичному закладі, а тому не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

При вирішенні питання про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру суд враховує, що вчинене ним суспільно небезпечне діяння відноситься до проступків, характер захворювання, те, що ОСОБА_5 на даний час страждає параноїдною шизофренією, епізодичним типом перебігу з наростаючим дефектом. У відповідності до наданої за місцем його проживання характеристики ОСОБА_5 має психічні розлади здоров`я, постійно проходить лікування у відповідних лікувальних установах, але курс лікування не проходить до кінця, повертається додому. Останнім часом у зв`язку з погіршенням стану здоров`я почастішали випадки безпідставного чіпляння до людей, які переростають у конфліктні ситуації. ОСОБА_5 різко реагує на будь-які зауваження у його сторону, видає незрозумілі звуки, агресію.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 94 КК України застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Доводи ОСОБА_5 , його законного представника та захисника про те, що ОСОБА_5 добровільно пройшов курс лікування, а тому на даний час відсутня потреба в застосуванні до нього примусових заходів медичного характеру, є необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 514 КПК України зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру і розгляд цього питання здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому ст. 95 КК України та ст. 512 КПК України порядку. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 371-372, 395, 512, 513 КПК України, ст.ст. 19, 94 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1