Справа № 461/2736/25
Провадження № 1-кс/461/2559/25
УХВАЛА

23.04.2025 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Львова Львівської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000455 від 31.03.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 362 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, покликаючись на те, що ОСОБА_5 та оператор відділення військового обліку та бронювання сержантів та солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 старший солдат ОСОБА_6 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом підроблення офіційних документів, які видаються установою, переслідуючи мету незаконного збагачення, достовірно знаючи, що в умовах воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України, окрім військовозобов`язаних визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії), а також осіб визнаних ВЛК непридатними із виключенням з військового обліку за невстановлених органом досудового розслідуванням обставин (час, спосіб та місце), однак не пізніше січня 2024 року (точний час органом досудового розслідування не встановлено), вирішили створити організовану злочинну групу, протиправна діяльність якої полягала в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом виготовлення завідомо-підроблених військово-облікових документів для військовозобов`язаних осіб за грошову винагороду, які б слугували підставою для перетину кордону такими.

Так ОСОБА_5 спільно із оператором відділення військового обліку та бронювання сержантів та солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим солдатом ОСОБА_6 розуміючи, що вказана діяльність є протиправною та кримінально караною, яка має високий ступінь суспільної небезпеки, вимагає чітких та узгоджених дій значної кількості людей, маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого періоду часу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (час, спосіб та місце), але не пізніше січня 2024 року (точний час органом досудового розслідування не встановлено), створили та очолили організовану групу, до складу якої ввійшов ОСОБА_7 .

Організована злочинна група характеризувалася наявністю організаторів керівників організованої групи на певних етапах злочинної діяльності, розробленого єдиного плану вчинення злочинів, відомих всім учасникам групи, стійкими зв`язками і розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, наявністю загальних правил поведінки, підготовкою до вчинення злочинів, а також отримання матеріальних благ від такої кримінально-протиправної діяльності на постійній основі.

Розуміючи, що реалізувати розроблений злочинний план, а також уникнути викриття злочинної діяльності, самостійно не вдасться, ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів, попередньо узгодивши з ОСОБА_6 , вирішив до складу злочинного об`єднання організованої групи, залучити: ОСОБА_7 , з яким ОСОБА_5 перебуває у довірливих дружніх відносинах.

Протиправна діяльність організованої злочинної групи у складі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 полягала у наступних діях: 1) пошуку військовозобов`язаних громадян України, які бажали потрапити на територію Європейського Союзу з різних причин, однак не мали правових підстав для виїзду за кордон в умовах воєнного стану; 2) отриманням необхідних копій документів у військовозобов`язаних клієнтів у яких вказана необхідна персональна інформація, із забезпеченням внесення недостовірних даних стосовно військовозобов`язаних громадян України у АІТС ЄДРВ «Оберіг», а саме те, що вказані особи визнані ВЛК непридатними із виключенням з військового обліку та виготовлення персонального штрих-коду із електронної карти військовозобов`язаного із ЄДРВ «Оберіг»; 3) виготовлення та заповнення паперової форми тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, підроблення підпису начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_9 із проставлення відповідних гербових та простих мастичних печаток; 4) виготовлення та заповнення довідок ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 із зазначенням неправдивого діагнозу військовозобов`язаного, який є підставою для визнання особи непридатною, підроблення підписів членів ВЛК та проставлення відповідних печаток; 5) передачі вказаних документів військово зобов`язаній особі, котра має на меті перетнути державний кордон України всупереч вимогам чинного законодавства України; 6) отримання від клієнтів грошові кошти одержані в результаті незаконної діяльності та розподіляти їх між учасниками.

Організована група характеризувалася наявністю організаторів керівників злочинної групи на певних етапах злочинної діяльності, розробленого єдиного плану вчинення злочинів, відомих всім учасникам групи, стійкими зв`язками і розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, наявністю загальних правил поведінки, підготовкою до вчинення злочинів, а також отримання матеріальних благ від такої кримінально-протиправної діяльності на постійній основі.

Для забезпечення постійної діяльності організованої групи, відповідно до розробленого злочинного плану, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відвели собі роль її керівників на певних етапах злочинного плану, зокрема для організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, та керівництвом діями членів злочинної групи, здійснювали розподіл між ними ролей та функцій.

Відповідно до розробленого та узгодженого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 злочинного плану, ролі та функції учасників організованої групи були розподілені наступним чином.

Згідно розподілу ролей в складі організованої групи ОСОБА_5 діючи як організатор, керівник організованої групи на певному етапі злочинного плану виконував наступні функції:

- розробив спільно з ОСОБА_6 злочинний план діяльності організованої групи на певних етапах;

- розподілив з ОСОБА_6 ролі між членами цієї групи;

- забезпечував дотримання загальних правил поведінки учасників групи;

- здійснював пошук військовозобов`язаних громадян України (клієнтів), які бажали потрапити на територію Європейського Союзу з різних причин, однак не мали правових підстав для виїзду за кордон в умовах воєнного стану;

- координував та керував злочинною діяльністю учасників організованої групи на етапі організації отримання від клієнтів копій необхідних документів, контактних даних осіб;

- надавав клієнтам поради та вказівки щодо обставин перетину державного кордону та інструктував їх з приводу версії, якої вони повинні дотримуватись під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску для пояснень причин та мети виїзду;

- отримував від клієнтів або виконавців організованої групи грошові кошти та розподіляти спільно з ОСОБА_6 між учасниками ці грошові кошти, одержані в результаті незаконної діяльності.

Згідно розподілу ролей в складі організованої групи ОСОБА_6 діючи як співорганізатор, керівник організованої групи на певному етапі злочинного плану, виконував наступні функції:

- розробив спільно з ОСОБА_5 злочинний план діяльності організованої групи;

- розподілив спільно з ОСОБА_5 ролі між членами цієї групи;

- забезпечував дотримання загальних правил поведінки учасників групи;

- координував та керував злочинною діяльністю учасників організованої групи на етапі організації отримання від клієнтів копій необхідних документів, контактних даних осіб;

- забезпечувати внесення недостовірних даних стосовно військовозобов`язаних громадян України у ЄДРВ «Оберіг», а саме те, що вказані особи визнані ВЛК непридатними із виключенням з військового обліку та виготовлення персонального штрих-коду із електронної карти військовозобов`язаного із ЄДРВ «Оберіг»;

- розподіляв спільно з ОСОБА_5 грошові кошти, одержані в результаті незаконної діяльності.

Залученому ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відвели роль виконавця (співвиконавця) вчинення кримінальних правопорушень і згідно спільно обумовленого плану виконував наступні функції:

- забезпечувати виготовлення та заповнення паперової форми тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, підроблення підпису начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_9 із проставлення відповідних гербових та простих мастичних печаток, які ОСОБА_7 надав ОСОБА_5 ;

- виготовлення та заповнення довідок ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 із зазначенням неправдивого діагнозу військовозобов`язаного, який є підставою для визнання особи непридатною, підроблення підписів членів ВЛК та проставлення відповідних печаток;

-створювати необхідні умови для втілення злочинного плану з організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України;

- отримувати свою частку грошової винагороди за вказані протиправні послуги.

Залучені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 інші невстановлені досудовим розслідування особи у складі організованої групи, яким ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відвели роль виконавців (співвиконавців) вчинення кримінальних правопорушень і згідно спільно обумовленого плану виконував наступні функції:

- здійснювати пошук військовозобов`язаних громадян України (клієнтів), які бажали потрапити на територію Європейського Союзу з різних причин, однак не мали правових підстав для виїзду за кордон в умовах воєнного стану;

- отримувати від клієнтів копій паспортів громадянин України для виїзду за кордон, посвідчень водія та інших необхідним документів, і передавати їх організаторам;

- засобами мобільного зв`язку проводити переговори щодо порядку та умов оформлення документів для виїзду за кордон і обставин здійснення перетину кордону;

- отримувати від клієнтів грошові кошти за організацію їх незаконного переправлення через державний кордон України для передачі співорганізаторам.

- отримувати свою частку грошової винагороди за вказані протиправні послуги.

Так, ОСОБА_5 достовірно знаючи що у громадян України військовозобов`язаних осіб (клієнтів), які мали намір виїхати за межі території України, немає законних підстав для перетину державного кордону в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що наявність відомостей про особу у АІТС ЄДРВ «Оберіг» про те, що військовозобов`язаний визнаний ВЛК непридатним із виключенням з військового обліку на підставі ст. 38а, 40 гр. ? наказу МОУ №402-08р., наддасть їм право, як особам що не підлягають мобілізації на безперешкодний виїзд за межі території України, підшукував таких осіб разом із спільниками та здійснював організацію їх подальшого незаконного переправлення через державний кордону України.

«31» березня 2025 року, в межах кримінального провадження №0000095 від 05.04.2024, ОСОБА_5 , в порядку визначеному ст. ст. 276, 278 повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованих йому злочинів шляхом скерування такої за адресою його проживання у зв`язку із неможливості вручення особисто ОСОБА_5 , після чого матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_5 було виділено в окреме провадження № 0000455 від 31.03.2025.

Слідчий вказує, що на виконання доручення слідчого, наданого в порядку ст. 40 КПК України, отримано рапорт ЛУ ДВБ НП України, з якого вбачається, що ОСОБА_5 , згідно перевірки системи «Аркан», 25.05.2024 виїхав за межі території України через ПП «Угринів». Відомостей про перетин кордону останнім в зворотному напрямку немає.

22.04.2025 року, у зв`язку із тим, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 невідоме, та в органу досудового розслідування наявна інформація про те, що такий покинув території України слідчим, за погодженням з прокурором, винесено постанову про зупинення вказаного кримінального провадження та оголошено в міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_5 - на підставі ч. 3 ст. 280, ч. 1 ст. 281 КПК України.

Враховуючи, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 362 КК України, з метою уникнення кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування, його оголошено в міжнародний розшук, слідчий просить слідчого суддю проводити розгляд клопотання за відсутністю підозрюваного.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив таке задовольнити.

Підозрюваний в судове засідання не з`явився.

Дослідивши клопотання слідчого, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, законодавцем передбачено можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за наявності декількох обставин, які одна від одної не залежать.

З матеріалів клопотання вбачається, що «31» березня 2025 року, в межах кримінального провадження №0000095 від 05.04.2024, ОСОБА_5 , в порядку визначеному ст. ст. 276, 278 повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованих йому злочинів шляхом скерування такої за адресою його проживання у зв`язку із неможливості вручення особисто ОСОБА_5 , після чого матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_5 було виділено в окреме провадження № 0000455 від 31.03.2025.

На виконання доручення слідчого, наданого в порядку ст. 40 КПК України, отримано рапорт ЛУ ДВБ НП України, з якого вбачається, що ОСОБА_5 , згідно перевірки системи «Аркан», 25.05.2024 виїхав за межі території України через ПП «Угринів». Відомостей про перетин кордону останнім в зворотному напрямку немає.

22.04.2025 року, у зв`язку із тим, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 невідоме, та в органу досудового розслідування наявна інформація про те, що такий покинув території України слідчим, за погодженням з прокурором, винесено постанову про зупинення вказаного кримінального провадження та оголошено в міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_5 - на підставі ч. 3 ст. 280, ч. 1 ст. 281 КПК України.

Таким чином, слідчим в клопотанні доведено наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та перебуває за межами території України, а тому у сторони обвинувачення наявне право на звернення із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України.

Суд вважає, що чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку. Однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) має бути винесена органом досудового розслідування відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України). Будь-яких інших документів, зокрема, довідки Інтерполу, витягу з бази Інтерполу тощо, зазначена норма закону (ч. 2 ст. 281 КПК України) не вимагає.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів в тому, що особа, можливо, вчинила злочин, підтверджується долученими до матеріалів клопотання матеріалами, зокрема:

-рапортом про виявлення кримінального правопорушення;

-протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, огляд і виїмка кореспонденції);

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

-протоколами допиту свідка ОСОБА_11 ;

-протоколом тимчасового доступ до речей та документів, а саме до ЄДРПВР «Оберіг»;

-протоколами допиту в якості свідка ОСОБА_12 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

-протоколом огляду вилученого в ході проведення обшуку мобільного телефона ОСОБА_6 ,

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками;

-та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчим у клопотанні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема:

-ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Даний ризик підтверджується тим, що злочинb, які інкримінуються ОСОБА_5 є тяжкими та у разі доведення вини останньому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, без альтернативи призначення більш м`якого покарання ч. 3 ст. 332 КК України; покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк - ч. 3 ст. 358 КК України; позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років ч. 3 ст. 362 КК України. Відтак, підорюваний, будучи обізнаним про покарання, що загрожує за інкриміновані йому злочини, для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що фактично підтверджується, оскільки наявні дані, про те, що ОСОБА_5 перебуває за межами території України.;

-ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Даний ризик підтверджується тим, що органом досудового розслідування ще не відшукано та не вилучено усіх речей та документів, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні;

-ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадження. Вказаний ризик підтверджується тим, що отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_5 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, які надали та можуть у подальшому надати органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього, а також може отримати відомості щодо інших осіб, які являються фігурантами вказаного кримінального провадження та може надати їм відомості та сприяти ухиленню кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз.

Слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний виїхав та перебуває за межами території України, з високим ступенем вірогідності буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, фактично вже переховується від слідства, перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, відтак слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задоволити.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішуються, оскільки підлягають оцінці при подальшому проведенні досудового розслідування та дослідженню під час розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 131, 177-178, 187-188, 193, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У разі затримання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1