Провадження № 3/712/468/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000856 від 31.10.2024, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, Черкаської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, немаючого на утриманні дітей, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з пунктами 3, 4 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_6 №321 від 31.10.2024, солдата ОСОБА_4 призвано за мобілізацією до команди військової частини НОМЕР_1 ; 31.10.2024 солдат ОСОБА_4 повинен вибути для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, з 31.10.2024 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця, який проходить військову службу під час мобілізації, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

ОСОБА_4 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат», діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.ст.1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28-32, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 31.10.2024, близько 13 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , після того як офіцер мобілізаційного відділення вказаного територіального центру комплектування та соціальної підтримки лейтенант ОСОБА_7 , який у розумінні положень ст.32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, є начальником за військовим званням для військовослужбовців рядового складу, в тому числі по відношенню до солдата ОСОБА_4 , усно довів наказ начальника вказаного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника ОСОБА_6 від 31.10.2024 №321, який у розумінні положень ст.32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, є начальником за військовим званням для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу, військовослужбовців молодшого офіцерського складу, в тому числі по відношенню до солдата ОСОБА_4 , відповідно до якого солдат ОСОБА_4 повинен 31.10.2024 вибути для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , незважаючи на те, що зазначений наказ не суперечив чинному законодавству, не був пов`язаним з порушенням прав та свобод солдата ОСОБА_4 , не носив в собі подвійного тлумачення та явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього, та був доведений до нього уповноваженою на те особою, встановленим порядком, за надуманими підставами, відкрито, усно відмовився виконувати вказаний наказ, що призвело до підриву дисципліни підрозділу та зниження рівня бойової готовності військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у непокорі, тобто, відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

17 грудня 2024 року затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю його захисника ОСОБА_5 .

Так, відповідно до умов угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та щиро розкаявся, надав правдиві покази по суті провадження, передбаченого ч.4 ст.402 КК України; зобов`язується співпрацювати зі стороною обвинувачення, відповідати на всі поставлені запитання та не може замовчувати факти вчиненого ним кримінального правопорушення, а також давати покази під час судового розгляду. Сторонами угоди про визнання винуватості узгоджено покарання ОСОБА_4 за ч.4 ст.402 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки. ОСОБА_4 відомі наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання згідно ст.476 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, а тому просив суд затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджене в ній покарання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та беззаперечно підтвердив, що він дійсно при вказаних обставинах вчинив інкримінований йому злочин, погоджується із визначеним в угоді покаранням, при цьому цілком розуміє, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України та обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 та ст.424 КПК України. ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості, добровільно укладену між ним та прокурором.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджене в ній покарання у виді у виді позбавлення волі строком на 5 років, та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, дослідивши її зміст та надані суду матеріали, врахувавши думки учасників угоди, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Зміст угоди про визнання винуватості визначено в статті 472 КПК України.

Частиною сьомої статті 474 КПК України визначено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Як вбачається із обвинувального акта та угоди про визнання винуватості, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст.402 КК України.

Суд приймає до уваги, що скоєне кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Згідно матеріалів кримінального провадження зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови укладеної угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а також наслідки укладення й затвердження даної угоди, передбачені частиною другою статті 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України, вид покарання, та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Водночас, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, що цілком враховано угодою про визнання винуватості і знайшло своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, суд констатує, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 ,наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого, а умови угоди про визнання винуватості повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Покарання, запропоноване сторонами, не виходить за межі санкції ч.4 ст.402 КК України; відповідає положенням ст.ст.50, 65-67, 69 КК України; враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; особу винного, наявність пом`якшуючих обставин, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 ,і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч.3 ст.75 КК визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, та не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

Відповідно до ч.4 ст.76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Майнова шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

Цивільний позов у кримінальному провадженню заявлено не було.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.11.2024 у справі №712/13073/24 застосовано щодо підозрюваного у кримінальному провадженні №0000856 від 31.10.2024 ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 31 жовтня 2024 року по 29 грудня 2024 року включно; визначено підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави 20 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 60560 гривень 00 коп.

04 листопада 2024 року ОСОБА_4 звільнений з-під варти у зв`язку із внесенням застави в сумі 60560 гривень 00 коп.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, необхідно зарахувати у строк покарання, призначеного за даним вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 31.10.2024 по 04.11.2024, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді застави слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Згідно з ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись, ст.ст. 314, 370, 373-376, 468, 469, 472-476, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 17.12.2024, укладену між прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 ,за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000856 від 31.10.2024.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати у строк покарання, призначеного за даним вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 31.10.2024 по 04.11.2024, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді застави до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України, після набрання вироком законної сили, повернути заставодавцю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 07.09.2011 Черкаським РВ УМВС України в Черкаській області; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) заставу в сумі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, внесену нею 01.11.2024 та 02.11.2024 за ОСОБА_4 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, згідно квитанції №0.0..1 від 01.11.2024 в сумі 60000 (шістдесят тисяч) гривень, та квитанції №0.0..1 від 02.11.2024 в сумі 560 (п`ятсот шістдесят) гривень, відповідно до ухвали Соснівського районного суду м.Черкаси від 01.11.2024 у справі №712/13073/24.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч.2 ст.473 КПК України, до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1