У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 401/1380/24 Провадження № 1-кп/401/142/25

18 березня 2025 року місто Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000156 від 05 березня 2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Талова Балка Світловодського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який в силу ст. 89 КК України є не судимий, проте:

-08.02.2024 до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області направлено обвинувальний акт № 0000986 від 21.12.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000156 від 05 березня 2024 року, обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох епізодів крадіжки, за наступних обставин.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, та який триває по теперішній час на підставі відповідних Указів Президента України, прийнятих упродовж 2023 - 2024 років.

Так, 28 лютого 2024 року близько 15 години 00 хвилин, точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_4 проходив повз домоволодіння АДРЕСА_3 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

В цей час у ОСОБА_4 , який достовірно знав, що власник будинку ОСОБА_5 відсутня за місцем мешкання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, виник прямий злочинний умисел, направлений на викрадення будь-якого майна, що знаходиться на території домоволодінні АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільних небезпечних наслідків, упевнившись, що його злочинні дії нікому не помітні, з корисливих мотивів, діючи в умовах воєнного стану, через хвіртку незаконно проник на територію вищевказаного домоволодіння, яке є сховищем.

Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи незаконно на території подвір`я вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_4 підійшов до приміщення господарської будівлі, та переконавшись, що його злочинні дії нікому не помітні, за допомогою власної фізичної сили відкрив вхідні двері та незаконно проник до приміщення вказаної господарської будівлі, де відшукав та таємно викрав:

-металевий візок з двома колесами, радянського виробництва, загальною вартістю 1287 гривень 50 копійок;

В подальшому, ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядився ним на свій власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1287 гривень 50 копійок.

Крім того, 01 березня 2024 року, близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_4 проходив повз домоволодіння АДРЕСА_3 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

В цей час у ОСОБА_4 , який достовірно знав, що власник будинку ОСОБА_5 відсутня за місцем мешкання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, виник прямий злочинний умисел, направлений на повторне викрадення будь-якого майна, що знаходиться на території домоволодінні АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільних небезпечних наслідків, упевнившись, що його злочинні дії нікому не помітні, з корисливих мотивів, діючи в умовах воєнного стану, через хвіртку незаконно проник на територію вищевказаного домоволодіння, яке є сховищем.

Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи незаконно на території подвір`я вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_4 підійшов до приміщення господарської будівлі, та переконавшись, що його злочинні дії нікому не помітні, за допомогою власної фізичної сили відкрив вхідні двері та незаконно проник до приміщення вказаної господарської будівлі, де відшукав та повторно таємно викрав:

-комплект чавунних конфорок для плити, що складається з чотирьох чавунних кілець, радянського виробництва, загальною вартістю 302 гривень 50 копійок;

-металеву драбину довжиною 315 см., шириною 47 см., радянського виробництва, вартістю 825 гривень 00 копійок, які на праві приватної власності належать ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядився ним на свій власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1127 гривень 50 копійок.

Таким чином, сторона обвинувачення кваліфікувала дії ОСОБА_4 за частиною 4 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище та інше приміщення, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Прокурор в судовому засіданні усно заявив клопотання про закриття кримінального провадження за вказаними двома епізодами крадіжки, в зв`язку з декриміналізацією, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Підставою вказує те, що розмір завданих матеріальних збитків потерпілій є меншим ніж 3028 грн.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася. Причини неявки суду невідомі.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП. Зокрема цим Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст.ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 1 січня звітного податкового року.

За положеннями нового Закону, станом на 1 січня 2024 року, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становила 3028 грн.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні крадіжки чужого майна, яку він вчинив 28 лютого 2024 року і вартість викраденого майна склала 1287 грн. 50 коп., та 01 березня 2024 року і вартість викраденого майна склала 1127 грн. 50 коп.

За змістом вищезазначених норм, зміни до законодавства, внесені Законом № 3886-IX, призвели до часткової декриміналізації діянь, зокрема, передбачених ст. 185 КК України, оскільки скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння внаслідок правопорушення меншої матеріальної шкоди у вигляді вартості викраденого майна, ніж встановлено верхньою межею диспозиції ч. 2 ст. 51 КУпАП в розмірі 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у даному випадку складає 3028 грн.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Згідно п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно п. 12 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Частиною сьомою статті 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 479-2 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Таким чином, суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за епізодами датованими 28 лютого та 01 березня 2024 року, за вказаним обвинувальним актом, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Керуючись ч.4 ст.185 КК України, ст.ст.284, 479-2 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Кримінальне провадження за №0000156 від 05 березня 2024 рокуза обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, за епізодами датованими 28 лютого 2024 року та 01 березня 2024 року, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Ухвала суду набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржена упродовж семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1