Справа № 188/499/20
Провадження № 1-кп/188/7/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

прокурор: ОСОБА_3

захисник в режимі відеоконференції: ОСОБА_4 , в залі суду: ОСОБА_5

обвинувачена: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000534 від 18.10.2019 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, які існували під час обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зникли.

Обвинувачена та захисники просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки ризики, заявлені прокурором, не підтверджуються жодними доказами, та змінити запобіжний захід на домашній арешт, зазначаючи, що обвинувачена не буде порушувати обов`язки, покладені судом.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд бере до уваги, що вона обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, які є тяжкими злочинами, не працює, доходів не має, в період розгляду вказаного кримінального провадження притягувалася до адміністративної відповідальності за фактом незаконного зберігання наркотичних засобів без мети збуту в невеликих розмірах, на шлях виправлення не стає.

Продовжуючи обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд приймає до уваги, що ризики заявлені прокурором, а саме: ухилення від суду тривалий час та небажання з`являтись в судові засідання, що підтверджується перебуванням обвинуваченої у розшуку з 07.04.2022р., цілком підтверджуються тим, що обвинувачена ОСОБА_6 в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження, будучи належним чином повідомленою про дати, час та місце судових засідань, не з`являлася в судові засідання 18.01.2022р., 11.03.2022р., 18.03.2022р., 25.03.2022р. та не надавала суду жодного доказу поважності своїх неявок.

Суд також приймає до уваги факт перебування обвинуваченої у розшуку в період з 07.04.2022 року до 05.10.2022 року у зв`язку з ухиленням від суду. При цьому, як пояснила обвинувачена, вона працювала в м. Ужгород Закарпатської області та заробляла кошти собі на життя.

В свою чергу, наявність ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення також підтверджується тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Більш того, суд приймає до уваги той факт, що вже після направлення до суду обвинувального акту по вказаному кримінальному провадженню, тобто після 22.04.2020р., обвинувачена ОСОБА_6 23.10.2020р. була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44 КУпАП за фактом незаконного зберігання наркотичних засобів без мети збуту в невеликих розмірах.

Вказані обставини свідчать про її підвищену суспільну небезпеку та наявність ризику, що обвинувачена на шлях виправлення не стала, існує ризик продовження обвинуваченою займатись діяльністю, пов`язаною з незаконним обігом наркотичних засобів.

Також суд при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу оцінує в сукупності всі обставини та бере до уваги, перш за все, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що їй загрожує, у разі визнання її винуватою у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вона обвинувачується, відсутність міцних соціальних зв`язків та негативну репутацію обвинуваченої за місцем її проживання, тривалу відсутність місця роботи і відповідно з цим відсутність матеріального забезпечення, що тягне за собою ризик продовження протиправної поведінки з метою отримання заробітку, а також недотримання обвинуваченою умов застосованих раніше запобіжних заходів.

Посилання сторони захисту щодо відсутності підстав для застосування щодо обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в зв`язку з відсутності будь-яких ризиків, заявлених прокурором у клопотанні, суд відхиляє як такі, що не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами кримінального провадження, оскільки їх наявність уважно і детально перевірялась та досліджувалась як при обранні такого запобіжного заходу, так і при неодноразовому продовженні вказаного запобіжного заходу як судом першої так і апеляційної інстанції.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченій менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 369, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Продовжити запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000534 від 18.10.2019 року строком на 60 (шістдесят) діб до 14 години 30 хвилин 13 березня 2025 року включно.

Копію ухвали направити прокурору Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області та Дніпропетровського УВП № 4 м. Дніпро.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1