Справа №949/1840/24
Провадження №1-кс/949/213/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

17 квітня 2025 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшої слідчої СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000328 від 03 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, з середньою освітою, громадянина України, раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

Старша слідча СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до суду із клопотанням про обрання підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України ОСОБА_6 , який оголошений у міжнародний розшук, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності останнього.

Клопотання обгрунтовує тим, що в провадженні слідчого відділення ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000328 від 03 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , у невстановлений слідством час та при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та місці, з корисливих мотивів, маючи злочинний умисел, спрямований на сприяння у незаконному переправленні громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років через держаний кордон України, з метою незаконного збагачення, розробив план, згідно якого, за грошову винагороду мав намір здійснювати переправлення таких осіб через державний кордон України.

ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2212-IX від 21.04.2022, згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27.01.1995, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, у невстановлений слідством та при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та місці, з метою реалізації попередньо розробленого злочинного плану, з метою незаконного переправлення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_4 , за грошову винагороду, через державний кордон України, з корисливих мотивів, 02 жовтня 2024 року здійснив дії спрямовані на таке переправлення.

Так, у вересні 2024 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в месенджері «Телеграм» зв`язались із ОСОБА_6 , чий контакт їм надав знайомий ОСОБА_10 та в ході спілкування останній повідомив, що може посприяти у незаконному перетині державного кордону України поза пунктом пропуску за грошову винагороду.

В кінці вересня 2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 повідомив їх про необхідність перетину державного кордону України 02.10.2024 у вечірній час доби, для чого необхідно було з`явитись в с. Великі Озера Сарненського району Рівненської області, де останніх мали забрати та довезти за грошову винагороду до державного кордону України на межі із республікою Білорусь.

Після цього, ОСОБА_6 , попросив ОСОБА_11 зустрітись із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та довезти їх до вказаної ним точки поблизу державного кордону України, за що отримати грошові кошти в сумі 7500 доларів США та в подальшому передати їх його брату ОСОБА_12 .

Так, 02 жовтня 2024 року у вечірній час доби, коли ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з`явились неподалік с. Великі Озера Сарненського району, їх зустрів ОСОБА_11 та довіз їх на квадроциклі, яким приїхав, до с. Будимля Сарненського району, де пересівши на автомобіль «AUDI A6», довіз їх до лісового масиву неподалік с. Передброди, тобто до місця яке їм вказав ОСОБА_6 , де останні передали йому гроші і попрямували в невідомому напрямку, однак під час руху через лісовий масив поблизу села Переброди Сарненського району Рівненської області були зупинені працівниками Державної прикордонної служби України.

Протиправні, умисні дії ОСОБА_6 , які виразились у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненої з корисливих мотивів, органом досудового розслідування кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами.

16 листопада 2024 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, шляхом вручення повідомлення його матері ОСОБА_13 .

Старша слідча зазначає, що з точки зору достатності та взаємозв`язку обставин справи, у даному кримінальному провадженні наявні докази, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно пов`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Під час досудового розслідування даного кримінального провадження щодо підозрюваного ОСОБА_6 встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, адже санкцією ч. 3 ст. 332 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 9 років, що відповідно до практики ЄСПЛ («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії»), тяжкість вказаного покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як підставу, що може спонукати до втечі;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, адже ОСОБА_6 може не прибувати та несвоєчасного прибувати на виклики слідчого, прокурора, суду, що в подальшому може позбавити можливості забезпечити досудове розслідування та судове провадження у розумні строки;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, адже судом будуть братися до уваги лише показання, дані лише під час судового розгляду і є всі підстави вважати, що у випадку застосування до останнього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, ОСОБА_6 буде чинити тиск на свідка ОСОБА_11 для зміни показів або відмови від дачі них, так як перебуває з ним у товариських відносинах.

З огляду на вказані обставини, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_6 , які зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти виникненню ризиків передбачених у ст. 177 КПК України, окрім як тримання під вартою, неможливе.

На даний час ОСОБА_6 відсутній за місцем проживання, а його фактичне місце знаходження не відоме, що свідчить про те, що він переховується від правоохоронних органів.

09 грудня 2024 року постановою старшої слідчої досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000332 було зупинене та ОСОБА_6 оголошено у розшук.

14 квітня 2025 року підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав доводи клопотання, просив його задоволити з мотивів, на які посилається старша слідча. Додатково вказав, що підозрюваний обгрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а зазначені у клопотанні ризики є реальними. При цьому, застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не зможуть запобігти виникненню ризиків передбачених у ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 вирішення клопотання відніс на розсуд суду.

Заслухавши прокурора, захисника підозрюваного та дослідивши матеріали клопотання, якими старша слідча, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За визначенням, яке міститься в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділення поліції № 1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000328 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України (а.с.5).

Причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, підтверджується вже зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами, а саме:

-допитом свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що з початку повномасштабного вторгнення він має низький рівень доходів та намагається уникнути проходження військової служби по мобілізації, у зв`язку із сімейними обставинами. Також він має товариша ОСОБА_14 (жителя с. Борове Вараського району), використовує моб. тел. НОМЕР_1 , який 27 вересня 2024 року написав йому у месенджері «Телеграм» про те, що 26 вересня 2024 року незаконно перетнув Державний кордон України з Республікою Білорусь на ділянці відповідальності 14 прикордонної застави (з м.д. АДРЕСА_1 ) разом з двома товаришами. Пізніше він з`ясував, що товариші ОСОБА_14 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 теж хотіли би перейти кордон України та уникнути служби по мобілізації, тому вони вирішили, що спільно будуть намагатись перейти кордон та поцікавилися в ОСОБА_15 , яким способом він перетнув Державний кордон України, на що той відповів, що має контакти особи, яка може посприяти в незаконному перетинанні кордону, а саме ОСОБА_6 . В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_16 особисто звернулись за допомогою до ОСОБА_6 та підтримували спілкування через месенджери. Через деякий час ОСОБА_6 повідомив їм про те, що треба здійснювати перетин Державного кордону України 02 жовтня 2024 року в вечірній час доби. Тоді ОСОБА_9 з ОСОБА_16 звернулись з проханням до спільного товариша ОСОБА_17 , жителя с. Борове Вараського району, щоб той допоміг дістатись до прикордоння, а саме до околиці населеного пункту Переброди. 02 жовтня 2024 року о 11 год. він та ОСОБА_16 , вирушили до м. Сарни, на автомобілі «Audi A6» синього кольору під керуванням ОСОБА_18 , де близько 12:00 год. на заправці «Окко» зустрілись з ОСОБА_8 , який доїхав з м. Рівне до м. Сарни на маршрутному таксі. Маршрут руху був наступний: Сарни - Страшеве - Рудня-Карпилівська - Великі Озера - Будимля - околиці Переброд. Пересування здійснювали в об`їзд «КрП» та частіше лісовими дорогами. Після прибуття на околиці н.п. Переброди, вони спільно розрахувались з Едуардом грошовими коштами в розмірі 100 Євро. Після чого до них під`їхав громадянин ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , посадив їх трьох на квадроцикл червоного кольору, марки «Honda», та повіз у невідомому напрямку. Приблизно через 7 км їх зустріла невідома особа на автотранспорті марки «Audi», іноземної реєстрації, сірого кольору, після цього ОСОБА_11 сів за кермо вказаного авто та вони проїхали на ньому ще приблизно 5 км. В автомобілі вони розрахувались із ОСОБА_11 за його послуги в незаконному переправленні через Державний кордон України в розмірі 2500 тисячі доларів США за кожну особу. Надалі їх знову посадили на квадроцикл, під керуванням ОСОБА_11 , який відвіз їх до болотистої місцевості та показав напрямок руху, а також надав карту з маршрутом руху. Після того він спільно із ОСОБА_8 , та ОСОБА_16 , в пішому порядку почали рухатись близько 16 год. по болотистій місцевості та пройшли близько 10 км, майже дійшовши до кордону, та приблизно за 30 метрів від кордону їх виявили та затримали працівники Державної прикордонної служби України (а.с.7-8);

-протоколами допитів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які надали аналогічні показання (а.с.9-10, 11-12);

- протоколом огляду речей від 03 жовтня 2024 року, а саме мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A30» IMEI НОМЕР_2 із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» абонентський номер НОМЕР_3 , належного ОСОБА_8 . Так, під час огляду в мобільному додатку «Telegram» наявні листування із користувачем під назвою « ОСОБА_19 » із абонентським номером НОМЕР_4 (а.с.13-14);

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , який повідомив, що 02 жовтня 2024 року в обідню пору за допомогою мобільного додатку «WhatsApp» йому зателефонував ОСОБА_20 , його односельчанин, який зараз перебуває за кордоном (його повних анкетний даних він не знає) та попросив забрати його двох знайомих в с. Великі Озера, Сарненського району та завезти їх в с. Переброди, Сарненського району. Також він сказав, що вони через нього передадуть йому грошові кошти в сумі 7500 доларів США, щоб він їх перерахував та забрав, після чого передав його брату ОСОБА_12 . ОСОБА_11 погодився та на належному його батьку квадроциклі марки «Honda» червоного кольору поїхав в с. Великі Озера ґрунтовою дорогою понад річкою Льва. Це було в обідню пору, точного часу не пам`ятає. ОСОБА_20 по телефону сказав, куди їхати, так як він погано орієнтувався в тій місцевості. Орієнтиром був магазин, біля якого він мав повернути праворуч та рухатися по ґрунтовій дорозі в напрямку лісового масиву. Рухаючись цим шляхом, через деякий час він побачив незнайомих йому трьох хлопців. Вони стояли на узбіччі, біля них ще стояв один невідомий хлопець, який їх привіз, та автомобіль марки «Audi A6» синього кольору. Вони привіталися та втрьох сіли на квадроцикл, після чого поїхали в напрямку с. Переброди. Чому їх було трьох та з якою метою вони їхали в с. Переброди, він не запитував. Вони рухалися ґрунтовими дорогами понад річкою Льва до с. Будимля. Перед селом їх зустрів його брат ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на автомобілі марки «Audi A6». Він з хлопцями пересіли в автомобіль і поїхали в с. Переброди. Проїхавши через це село, вони заїхали в лісовий масив та ОСОБА_11 сказав, що далі автомобілем не поїде. Тоді хлопці попросили довезти їх ще якусь частину дороги через лісовий масив. Він зателефонував ОСОБА_22 та попросив під`їхати квадроциклом в ліс, пояснивши куди їхати. Поки вони очікували на квадроцикл, то хлопці дали йому грошові кошти в сумі 7500 доларів США, він їх перерахував та поклав в бардачок. Коли під`їхав ОСОБА_22 , то він разом з хлопцями знову пересів на квадроцикл та повіз їх ґрунтовою дорогою, на яку йому вказували ці хлопці. ОСОБА_22 на автомобілі поїхав додому. Так, вони проїхали ще близько 3 км, після чого вони пішли далі, а він повернувся додому. З хлопцями він не знайомився, з якою метою вони йшли в лісовий масив, він не цікавився і вони йому нічого не розповідали. Того ж дня грошові кошти він віддав брату ОСОБА_23 (його даних він також не знає). Йому та його брату ОСОБА_22 за це ніхто грошові кошти не давав (а.с.15-16);

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , яка повідомила, що її син ОСОБА_6 з серпня 2024 по теперішній час перебуває на заробітках в Німеччині та користується мобільним номером НОМЕР_5 (а.с.17);

-протоколом огляду документу від 12 квітня 2025 року, а саме сторінки в соціальній мережі «ТікТок», належній ОСОБА_6 , в якій останній вказує своє місцезнаходження в м. Берлін, Республіка Німеччина (а.с.27-29);

- рапортами від 03 жовтня 2024 року (а.с.6), від 31 листопада 2024 року (а.с.22), від 09 грудня 2024 року (а.с.23), від 11 січня 2025 року (а.с.24), від 21 лютого 2025 року (а.с.25), від 12 березня 2025 року (а.с.26).

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , а виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в клопотанні, на даному етапі досудового розслідування даного кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

16 листопада 2024 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, повідомлення було вручено його матері - ОСОБА_13 , так як останній відсутній за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18-19).

Постановою старшої слідчої СВ ОСОБА_5 від 09 грудня 2024 року, досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000328 від 03 жовтня 2024 року зупинено, а підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук (а.с.20-21).

Також із клопотання вбачається, що оскільки ОСОБА_6 виїхав за межі України, незаконно перетнувши Державний кордон в обхід пунктів пропуску та на даний час переховується за межами України, і наміру повертатися не має, постановою старшої слідчої СВ ОСОБА_5 від 14 квітня 2025 року, підозрюваного ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч.3 ст.332 КК України оголошено у міжнародний розшук (а.с.30-36).

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя бере до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Разом з тим, обставиною, яка враховується слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу, є наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, коли підозрюваний намагається вчинити дії, передбачені вимогами ч. 1 ст.177 КПК України.

Слід зауважити, що ризиком, у контексті кримінального провадження, є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» від 23 січня 2012 року №30671/04 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, встановлено, що надані старшою слідчою докази доводять обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненої з корисливих мотивів. Так, на думку слідчого судді, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду стверджується тяжкістю покарання, що йому загрожує у випадку визнання ОСОБА_6 винуватим, адже санкцією ч.3 ст.332 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 9 років, що може спонукати його до втечі. Також суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може не прибувати та несвоєчасного прибувати на виклики слідчого, прокурора, суду, що в подальшому може позбавити можливості забезпечити досудове розслідування та судове провадження у розумні строки. Крім того, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки судом будуть братися до уваги лише показання, дані лише під час судового розгляду і є всі підстави вважати, що у випадку застосування до останнього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, ОСОБА_6 буде чинити тиск на свідка ОСОБА_11 для зміни показів або відмови від дачі них, так як перебуває з ним у товариських відносинах.

Суд також звертає увагу на те, що на даний час фактичне місце знаходження ОСОБА_6 не відоме, що свідчить про те, що він переховується від правоохоронних органів.

Сукупність вказаних обставин, на переконання слідчого судді, свідчить про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам та гарантування його належної процесуальної поведінки.

Так, згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан; вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Частина 2 ст.177 цього Кодексу передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

При цьому, пунктом 5 ч.2 ст.183 КПК передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як передбачено ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ("Летельє проти Франції").

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 враховуються вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практика Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Отже, тяжкість, характер і ступінь суспільної небезпеки інкримінованого злочину та особа підозрюваного, є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке може бути виправдане в тому випадку, якщо є конкретні ознаки реальної необхідності охорони інтересів суспільства.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Даних, які б вказували на неможливість обрання ОСОБА_6 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Оскільки органами досудового розслідування виконані всі передбачені кримінальним процесуальним законом дії, які свідчать, що ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук, а в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і доводять існування обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, слідчий суддя приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини у їх сукупності є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу в обранні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання слідчого судді, на даному етапі досудового розслідування більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави, оскільки у відповідності до абз. 2 п.5 ч.4 ст.183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 395 КПК України, слідчий суддя; -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшої слідчої СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000328 від 03 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задоволити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю, зареєстрованому та фактично проживаючому по АДРЕСА_1 , офіційно не працюючому, з середньою освітою, громадянина України, раніше не судимому, який оголошений у міжнародний розшук, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за відсутності останнього.

Роз`яснити, що згідно положень ч. 6 ст. 193 КПК України, у разі затримання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Виконання даної ухвали в частині контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків доручити Відділенню поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено о 12-30 год. 18 квітня 2025 року.

Слідчий суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Слідчий суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_1