279/384/25
1-кс/279/104/25

У Х В А Л А

20 січня 2025 року

Слідчий суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000057 від 16.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна, в якому зазначив, що 15.01.2025 року близько 20:00 години шляхом проникнення до сараю, що на території приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , таємно викрадено майно, а саме: електротельфер, скважений насос глибинний, кабель мідний близько 70 м.

16.01.2025 року відомості про даний факт внесені до ЄРДР за №0000057 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

16.01.2025 року в період часу з 09 год. 50 хв. год. по 11 год. 00 хв. проведено огляд сараю, що розташований на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:

-навісний замок із воріт сараю;

-зріз кабелю;

- змив на аплікатор із поверхні навісного замка;

- змив на аплікатор з поверхні системи опалення;

- світла дактилоплівка зі слідами рук виявлених на коробці з під насосу водяного та містить інформацію щодо вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Таким чином у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що навісний замок із воріт сараю, зріз кабелю, змив на аплікатор із поверхні навісного замка, змив на аплікатор з поверхні системи опалення, світла дактилоплівка зі слідами рук виявлених на коробці з під насосу водяного можуть бути використані як доказ в скоєнні вказаного злочину.

З метою збереження вищевказаного майна, яке визнано речовим доказом, слідчий просить н акласти арешт на навісний замок із воріт сараю, зріз кабелю, змив на аплікатор із поверхні навісного замка, змив на аплікатор з поверхні системи опалення, світла дактилоплівка зі слідами рук виявлених на коробці з під насосу водяного, які вилучені під час огляду із сараю, який знаходиться на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що 16.01.2025 року СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України.

Майно, на яке слідчий просить накласти арешт, було вилучено 16.01.2025 року .

Відповідно до ст.171 ч.5 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Порушення строків подання клопотання до суду не встановлено.

Відповідно до вимог ст.167 КПК України, вищеназване вилучене майно має статус тимчасово вилученого.

Частиною 1 ст.170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Постановою слідчого зазначене у клопотанні майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні .

У відповідності до ч.3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

Слідчим суддею встановлено, що є всі підстави вважати, що лише частина майна, на яке слідчий просить накласти арешт, може бути предметом злочинного посягання та використано як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ст.185 ч.4 КК України.

Змиви, які зафіксовані, як матеріальні об`єкти створені безпосередньо органом слідства, вони не належать іншій фізичній чи юридичній особі, яка, в разі не накладення на них арешту, може заявити про свої права та таке майно. Не містить клопотання і обґрунтування того, що існують ризики зникнення або знищення таких об`єктів, які створені органом досудового розслідування та перебувають у його володінні.

Визнання певних речей чи предметів речовими доказами не вимагає безумовного накладення на такі речі арешту.

Згідно ст.170 ч.1 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положення КПК України та Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104, покладають на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази під час досудового розслідування, обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність, тому вирішення питання про місце зберігання речових доказів не входить до компетенції слідчого судді, всі питання щодо зберігання речових доказів під час досудового розслідування мають прийматися стороною обвинувачення з урахуванням норм законодавства.

З врахуванням наведеного клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 167, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково .

Накласти арешт на навісний замок із воріт сараю та зріз кабелю, з забороною розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

В накладенні арешту на змив на аплікатор із поверхні навісного замка, змив на аплікатор з поверхні системи опалення, світлодактилоплівку зі слідами рук виявлених на коробці з під насосу водяного - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1