Справа №740/3393/23
Провадження №1-кп/750/55/25
У Х В А Л А

24 квітня 2025 року колегія суддів Деснянського районного суду м. Чернігова у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000524 від 28.10.2021,

В С Т А Н О В И Л А:

В судовому засіданні прокурор підтримав письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на 60 днів, який спливає 25.04.2025, обґрунтовуючи клопотання тим, що ризики, які були підставою до застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не змінилися і продовжують існувати.

Обвинувачений не погодився з клопотанням прокурора, просив змінити такий запобіжний захід на інший, більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою або зменшити розмір застави.

Захисник не погодився із клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на відсутність доказів на підтвердження заявлених ризиків, та просив змінити такий запобіжний захід на інший, більш м`який, з огляду на тривалий час перебування обвинуваченого під вартою.

Потерпілий підтримав заявлене клопотання прокурором.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Заслухавши думку учасників судового провадження, та враховуючи, що на даний час строк тримання під вартою ОСОБА_8 спливає 25 квітня 2025 року, однак розгляд кримінального провадження не завершено, колегія суддів вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі доведення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Ризик це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілих, свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та продовжуючи такий, колегія суддів виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які обґрунтовують тримання обвинуваченого під вартою та наведені в попередніх судових рішеннях про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого, які продовжують існувати та які не зменшились, а саме ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими та особливо тяжким злочинами, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у таких правопорушеннях, може переховуватись від суду, впливати на свідків, які на даний час ще не були допитані судом, та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, з метою відмови останніми від надання показань або зміни показань для уникнення обвинуваченим покарання за скоєне, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній ніде офіційно не працює, не встановлена наявність стабільної роботи та відповідно доходів від такої, як і будь-яких інших доходів, необхідних для проживання, що свідчить про те, що єдиним джерелом є доходи, отримані в результаті злочинної діяльності, також враховані мотив та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість, враховані його вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Розмір застави в сумі 1 488 600 (один мільйон чотириста вісімсот вісім тисяч шістсот) грн., визначений ухвалою колегії суддів Чернігівського апеляційного суду від 10.01.2023, залишається незмінним.

Суд враховує, що з часу застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінилися підстави для такого запобіжного заходу. Зважаючи на позицію ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні, суд вважає, що такий ризик, як переховування від суду, має місце, оскільки перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом, аніж тримання під вартою, останній зможе покинути територію м. Чернігова і Чернігівської області, оскільки має зареєстроване місце проживання поза територією юрисдикції суду, та переховуватися від суду. Тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому, може викликати його втечу. Також суд бере до уваги і те, що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, у останнього відсутні законні джерела до існування, оскільки доказів іншого суду надано не було, а тому має місце такий ризик, як можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Ризик впливу на свідків та інших підозрюваних також має місце у цьому кримінальному провадженні, оскільки він може вчинити дії, направлені на зміну показань останніми на його користь з метою уникнення відповідальності за скоєне, і такі свідки на даний час не були допитані судом. Зважаючи на викладене суд дійшов висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, визначені ст. 176 КПК України, не забезпечать на даний час належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Застосовуючи чи продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, суд вважає, що у цьому судовому провадженні є наявним суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, судовий розгляд кримінального провадження триває, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.3 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави, щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину становить від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Абзацом 2 п.3 ч.5 ст. 182 КПК України визначено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні та не вчинялися заходи щодо уникнення настання ймовірної кримінальної відповідальності.

Колегія суддів не знаходить на даний час підстав для зменшення розміру застави, як про це клопоче обвинувачений, з підстав, викладених в ухвалі колегії суддів Чернігівського апеляційного суду від 10.01.2023, якою був визначений саме такий розмір.

Більш того, колегією суддів Чернігівського апеляційного суду розглядалось заявлене стороною захисту клопотання про зменшення розміру застави та ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 15.01.2025 було залишено без змін ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.01.2025, і з вказаної ухвали слідує, що колегією суддів Чернігівського апеляційного суду підстав для зменшення розміру застави встановлено не було, оскільки відсутні підстави вважати, що інший запобіжний захід чи визначення розміру застави в меншому розмірі, зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні.

Доводи захисника та обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу були перевірені, але вони не є обґрунтованими, аби спростували неможливість на даний час продовження застосування запропонованого прокурором запобіжного заходу. Переконливих доводів щодо запобігання наявних ризиків не надано, а тому підстав для застосування іншого запобіжного заходу або зменшення розміру застави на даний час не вбачається.

Керуючись ст.ст. 183, 331, 372 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 22 червня 2025 року.

Розмір застави в сумі 1 488 600 (один мільйон чотириста вісімсот вісім тисяч шістсот) грн., визначений ухвалою колегії суддів Чернігівського апеляційного суду від 10.01.2023, залишається незмінним.

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

На ухвалу протягом 5 днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3