Подільський районний суд міста Києва
Провадження 1-кп/758/225/25
У Х В А Л А

13 січня 2025 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та матеріали кримінального провадження № 001292 від 17.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні районного суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, мотивуючи тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, обвинувачений може переховуватись від суду та впливати на свідків.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, вважав ризики недоведеними, підозру необґрунтованою, та, з врахуванням особи обвинуваченого та обставин кримінального правопорушення, просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Додав, що свідки обвинувачення вже всі допитані судом, про що прокурор вказав в даному судовому засіданні, а тому вливати на них обвинувачений не зможе.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту суд має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 13.08.2024 обрано запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів справи, строк запобіжного заходу продовжувався, останньою ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07.11.2024 продовжено запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, строк дії якої спливає 16.01.2025 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2024 р. ухвала Подільського районного суду м.Києва від 17 вересня 2024 р. про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 строком на 60 діб, тобто по 17.11.2024 р. включно, без визначення застави, залишена без змін, а апеляційна скарга захисника - без задоволення.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст.186 КК України, віднесений до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення «Єлоев проти України», «Фельдман проти України»).

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України суд зазначає про таке таке.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії, що передбачені в цій статті.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків.

Суддя зазначає, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду відповідності до КПК України не означає, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку суду, тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення та суворість покарання за його вчинення може обґрунтовано свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Варто також зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

Так, злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , є тяжким.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він одружений, батько двох доньок, тривалий час проживає на одному місці та має стабільну роботу, володіє нерухомим майном, виключно позитивно характеризується як сусідами, так і колегами, раніше не судимий.

Але, незважаючи на стійкі соціальні зв`язки, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , є ймовірність того, що, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, обвинувачений може намагатися вчинити спроби щодо переховування від суду.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, та обставини, встановлені під час його розгляду, суд вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Ризик впливу на свідків, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК, а саме те, що обвинувачений буде впливати на свідків, суд вважає не доведеним прокурором, оскільки на даній стадії судового розгляду судом безпосередньо отримано показання від свідків, прокурор в даному судовому засіданні вказав, що інші свідки є понятими, а тому потреба у їх допиті відпала, в зв`язку з чим відмовився від їх допиту.

Крім того, ризик впливу на потерпілу, який був підставою для продовження строку тримання обвинувачено під вартою ухвалою від 07.11.2024 р., продовжує існувати, оскільки обвинувачений, будучи обізнаним про місце проживання потерпілої, шляхом шантажу, умовлянь, погроз може чинити тиск на потерпілу ОСОБА_4 з метою зміни чи відмови останньої від дачі показань. Показання останньої мають вирішальне значення для повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

При цьому ризик впливу на потерпілу, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілої та дослідження їх судом.

За час дії попередньої ухвали кримінальне провадження ще не може бути розглянутим.

Таким чином, в судовому засіданні підтверджується наявність ризику, передбаченого п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України. Отже, вказані ризики не зменшилися і на стадії судового розгляду справи.

Отже, на цьому етапі кримінального провадження, враховуючи вчинення обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення, та доведеного ризику, застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

За таких обставин суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, відраховуючи з 17.01.2025 (з наступного дня після спливу строку дії попередньої ухвали, оскільки вона є діючою по 16.01.2025 р. включно), тобто по 17 березня 2025 включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 314, 369-372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із утриманням під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, із утриманням у Київському СІЗО, без визначення застави, відраховуючи з 17.01.2025, тобто по 17 березня 2025 включно.

Копію ухвали скерувати начальнику Київського слідчого ізолятора - для виконання в частині утримання під вартою, прокурору та захиснику - для відома.

Копію ухвали вручити обвинуваченому.

Строк дії ухвали - по 17 березня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Cуддя ОСОБА_1