Справа № 595/1944/24
Провадження № 1-кп/595/51/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2025

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі Пастушак І.Д.,

з участю прокурора Періг С.М.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

захисника Бахіра Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000299 від 21 листопада 2024 року, по обвинувальному акту щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голгоча, Підгаєцького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, пенсіонера, не судимого,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення - адміністративне правопорушення це протиправна, винна(умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема права керування транспортними засобами (ст.24 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст.129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства. Як установлено у ст.13 Закону України -(Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Відтак, встановлено, що 25 жовтня 2023 року постановою Підгаєцького районного суду Тернопільської області (справа №605/447/23, провадження №3/605/343/2023), яка набрала законної сили 18.01.2024, рішення якого залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 18.01.2024 (справа №605/447/23, провадження №33/817/10/24), відповідно до якої, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням прав керування транспортними засобами на строк один рік.

В подальшому, ОСОБА_1 , достовірно знаючи про те, шо вищевказаним рішенням суду його позбавлено прав керування транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення прав керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст.68 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, іізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом за наступних обставин.

Так, 20 листопада 2024 року о 19 год. 15 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ford Transit» з реєстраційним номером НОМЕР_1 та рухався вулицею Генерала Шухевича в м. Бучач Чортківського району Тернопільської області, де в ході патрулювання на підставі п.2 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області та відповідно стосовно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3516622 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України - умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

10 грудня 2024 року згідно вимог ст.472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості між прокурором Бучацької окружної прокуратури Періг С.М. якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000299 від 21 листопада 2024 року, та обвинуваченим у цьому проваджені ОСОБА_1 з участю захисника Бахіра Р.Д.

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_1 за ч.1 ст.382 КК України, істотних для даного кримінального правопорушення обставин та покарання, яке повинен понести ОСОБА_1 .

Угодою передбачено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановлені ст.476 КПК України.

Вислухавши учасників кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд вважає, що угода підлягає до затвердження з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_1 розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, про що вони підтвердили під час судового засідання.

Також судом встановлено, що за умовами даної угоди міра покарання визначена відповідно до вимог ст.ст.66,65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до вимог п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадження може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до вимог ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_1 з участю захисника обвинуваченого ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами кримінального провадження міри покарання.

Керуючись ст.ст.314,373,374,474,475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10 грудня 2024 року між прокурором Бучацької окружної прокуратури Періг Сніжаною Михайлівною якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000299 від 21 листопада 2024 року, та обвинуваченим у цьому проваджені ОСОБА_1 з участю захисника Бахіра Романа Дмитровича.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та призначити узгодженне сторонами покарання, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: DVD-R диск із наявним відео файлами з назвами: «WhatsApp Video 2024-11-21 at 12.38.27.mp4», розміром 27,0 МБ (28 342 867 байтів) продовжність відео 02 хв. 00 сек.; «0000000__0015.MP4», розміром 880 МБ (922 746 880 байтів) продовжність відео 15 хв. 00 сек.; «0000000__0016.MP4», розміром 880 МБ (922 746 880 байтів) продовжність відео 15 хв. 00 сек.; «0000000__0017.MP4», розміром 330 МБ (346 030 080 байтів) продовжність відео 05 хв. 31 сек.; «0000000__0018.МР4», розміром 110 МБ (115 343 360 байтів) продовжність відео 01 хв. 48 сек. який поміщено у паперовий конверт Національна поліція України - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Р. О. Содомора