КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/2314/2025 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_11 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 на вирок Яготинського районного суду Київської області від 30 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Яготинського районного суду Київської області від 30 серпня 2024 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коржі Броварського району Київської області, українця, громадянина України, працевлаштованого, одруженого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком 3 роки. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з'являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. Запобіжний захід у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишено без зміни. Цивільний позов не заявлявся. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 06 липня 2024 року приблизно о 20:40 годині, керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ 3309», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Шевченка в місті Яготин Бориспільського району Київської області та наближався до заїзду на територію ТДВ «Яготинський маслозавод», що по вулиці Шевченка, 213, допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункту «б», пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 1306 (далі Правил дорожнього руху), проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не оцінив дорожню обстановку, щоб застосувати безпечні прийоми керування, загрожуючи життю та здоров`ю громадян, перед виконанням маневру повороту ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу транспортному засобу, який рухався в зустрічному напрямку прямо, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де навпроти заїзду на територію ТДВ «Яготинський маслозавод», що по вулиці Шевченка 213, скоїв зіткнення з мотоциклом «Yamaha YZF-R3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався зі швидкістю щонайменше 94,03 км/год, яка перевищувала максимально дозволену швидкість 50 км/год. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла «Yamaha YZF-R3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до Яготинської міської лікарні де помер. Смерть ОСОБА_12 настала від множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком крововтрати. Множинні переломи кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком крововтрати, як небезпечні для життя, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Під час руху, ОСОБА_7 допустив порушення вимог п. 1.5, 2.3 підпункту «б», та пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху, а саме:

- п. 1.5 Правил дорожнього руху: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3 Правил дорожнього руху: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, правильно реагувати на її зміни, стежити за правильністю розміщення і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі;

- п. 10.1 Правил дорожнього руху: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 10.4 Правил дорожнього руху: водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

Порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункту «б», пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху, водієм ОСОБА_7 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (злочин) передбачене ч.2 ст.286 КК України, тобто порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 ..

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник потерпілого ОСОБА_11 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Яготинського районного суду Київської області від 30 серпня 2024 рокускасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією статті, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції належним чином не врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи та наслідки вчиненого - смерть потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; представника потерпілого та потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника потерпілого підлягає частковому задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, обґрунтованим і в цій частині ніким по справі не оспорюється.

З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як убачається зі змісту вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, і дійшов необґрунтованого висновку про можливість непризначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не навівши переконливих підстав, а томудоводи апелянта у цій частині є небезпідставними, позаяк саме порушення обвинуваченим правил ПДР України призвело до тяжких наслідків - смерть потерпілого, а тому висновки суду першої інстанції щодо непризначення додаткового покарання є необґрунтованими.

Водночас, враховуючи особу обвинуваченого, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має сталі соціальні зв`язки (одружений, має двох дітей, офіційно працевлаштований), на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, вчинив злочин з необережності, вину визнав, щире каяття, активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував шкоду (інша частина підлягає відшкодуванню власником джерела підвищеної небезпеки), висловив жаль з приводу вчиненого, колегія суддів уважає, що наведені обставини дають підстави дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а відтак рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання є обґрунтованим. Крім того, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що потерпілий не наполягав на призначенні реального покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Водночас, диспозицією ч. 2 ст. 286 КК України як наслідки порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, визначено: спричинення смерті потерпілому або заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, і, відповідно, санкцією даної норми передбачене основне покарання від трьох до восьми років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно обвинувального акта та як встановлено судом, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася в результаті порушень ПДР України обвинуваченим, потерпілий ОСОБА_12 загинув на місці.

З урахуванням тяжких наслідків ДТП - смерть людини, на переконання колегії суддів, звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення керування транспортними засобами, не відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам (смерть потерпілого), а також меті покарання у розумінні ст. 50 КК України, та може створити у суспільстві враження вибіркового правосуддя та буде суперечити принципам верховенства права та невідворотності покарання, а тому доводи прокурора щодо неправильного застосування кримінального Закону та невідповідності призначеного покарання через м`якість, є обґрунтованими

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Враховуючи наведене, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_7 підлягає скасуванню на підставі ст. 413 КПК України у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; з ухваленням судом апеляційної інстанції нового вироку, за яким обвинуваченому за ч. 2 ст. 286 КК України необхідно призначити основне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України обов`язків.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420, 615 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілого задовольнити частково.

Вирок Яготинського районного суду Київської області від 30 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком 3 роки. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з'являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

В іншій частині вирок щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: ______________ ____________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4