ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/914/25 Справа № 209/3049/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 січня 2025 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 січня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04 березня 2025 року, з визначенням застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 гривень.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватими, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується не вперше, посилався на те, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не припинили існувати та застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не зможе їм запобігти.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити останньому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або визначити розмір застави еквівалентний 35 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи заявлені адвокат посилається на недоведеність встановлених судом ризиків та обвинувачення в цілому, а також тривалість ув`язнення обвинуваченого та непомірність визначеного судом розміру застави. Так, захисник вказує на те, що прокурор не долучив до клопотання жодних доказів на підтвердження продовження існування ризиків, а тому твердження суду про їх наявність є виключно припущенням. Адвокат зазначає, що суд не надав оцінку особі обвинуваченого, матеріалам кримінального провадження, не врахував суперечливості доказів, покладених в основу обвинувачення, внаслідок чого дійшов безпідставного висновку про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Захисник звертає увагу на те, що оголошений на території України воєнний стан є перешкодою для переховування обвинуваченого, а обставина знайомства останнього з оперативним закупником не може свідчити про існування ризику впливу. Більш того, ризику впливу на нього можливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Що стосується доказів обвинувачення, то вони на думку захисту є сфальсифікованими. На переконання захисника, кримінальне провадження має ознаки провокації, ґрунтується на недопустимих доказах, а тому обвинувачений протягом 11 місяців тримається під вартою безпідставно. Окрім цього, адвокат вважає визначений судом розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого та зауважує, що після його визначення 15.04.2024 Дніпровським апеляційним судом він жодного разу не змінювався, хоча вперше її було визначено у 35 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який апеляційну скаргу підтримав, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 06 січня 2025 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою останнього.

Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість подальшого тримання ОСОБА_7 під вартою, та дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження тримання під вартою ОСОБА_7 та доводи захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання.

Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , один з яких відноситься до категорії тяжких, покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується не вперше, та відповідно наявність передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останнього та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, та стороною захисту не наведені.

Твердження захисника обвинуваченого про недоведеність встановлених судом ризиків не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються встановленими судом обставинами.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів в період іспитового строку, один з яких відноситься до категорії особливо тяжких, міцних соціальних зв`язків не має, що з урахуванням оголошеного на території України воєнного стану доводить ризики його переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Що стосується ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні, то він також залишається реальним, з огляду на потребу у допиті особи, яка здійснювала оперативну закупку, відомості про яку відомі обвинуваченому.

Щодо доводів захисника про необґрунтованість обвинувачення, то ці обставини перевіряються судом під час ухвалення остаточного рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було вирішено під час судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення.

Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, продовження існування яких в даному випадку було беззаперечно встановлено.

Що стосується доводів захисника обвинуваченого про непомірність розміру застави, то вони також не заслуговують на увагу.

На переконання колегії суддів, з огляду на обставини провадження, тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , а також особу останнього, визначений судом розмір застави у 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатен забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 січня 2025 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3