Справа № 755/1749/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження № 0001679, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.12.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 03.02.2014 р. Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитом строком на 2 роки (09.12.2024 іспитовий строк скасовано до відбуття покарання у виді 4 років позбавлення, звільнений 27.07.2018 з невідбутим строком 6 місяців 12 днів);

- 25.01.2021 р. Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки;

- 01.02.2021 р. Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць (звільнився по відбуттю строку покарання 01.12.2023);

- 23.07.2024 р. Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

- 12.09.2024 р. Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць;

- 17.09.2024 р. Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

- 25.12.2024 р. Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 3 місяці;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

встановив:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 не пізніше 05.12.2024, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, до часу фактичного виявлення працівниками поліції, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, порушуючи вимогу Закону України «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, маючи умисел спрямований на незаконне придбання та зберігання без мети збуту наркотичного засобу, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон).

В подальшому, ОСОБА_5 , придбаний ним наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), помістив до правої зовнішньої кишені своєї куртки червоного кольору, в яку був одягнутий, та почав незаконно зберігати при собі, для власного вживання без мети збуту.

Так, 05.12.2024 за адресою: м. Київ, вул. Пантелеймона Куліша, 9-Г, приблизно о 15 год. 45 хв., працівниками поліції затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, 05.12.2024 в період часу з 16 год. 34 хв. до 16 год.

41 хв., під час особистого обшуку ОСОБА_5 було виявлено та вилучено з правої зовнішньої кишені куртки червоного кольору, в яку останній був одягнутий, згорток ізоленти чорного кольору, в середині якого знаходиться прозорий поліетиленовий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, який останній зберігав при собі для подальшого особистого вживання, без мети збуту.

Згідно висновку експерта надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) в речовині становить 0,032 г.

Метадон, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 1 Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є наркотичним засобом.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання наркотичного засобу - метадон, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: від 0,02 грама.

Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину за ч. 2 ст. 309 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, повідомив, що він йшов по вул. П. Куліша в м. Києві, біля залізничної колії побачив згорток з наркотичною речовиною, підняв його та поклавши собі до кишені, 05.12.2024 о 15 годині 45 хвилин за адресою: м. Київ, вул. П. Куліша, 9-Г, був зупинений працівниками поліції, які його вилучили.

Обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, винним визнав себе повністю, щиро розкаявся, запевнив суд, що він зробив для себе належні висновки.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 тих, що стосуються вирішення питання щодо долі речових доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 309 КК України.

Призначаючи обвинуваченому міру покарання, суд виходить з положень ст. 50 КК України згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів; кількість епізодів; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; відсутність завданої шкоди; дані про його особу, а саме: має постійне місце проживання в м. Києві, задовільний стан здоров`я, спосіб життя (раніше судимий, працює не офіційно); на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; пом`якшуючу обставину; відношення обвинуваченого до вчиненого (вину визнає, кається у вчиненому, готовий понести покарання відповідно до законодавства України).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є рецидив кримінальних правопорушень. Наявність судимості за умисне кримінальне правопорушення згідно вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 01.02.2021 року за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України;

Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; відсутність завданої шкоди; дані про його особу, а саме: має постійне місце проживання в м. Києві, задовільний стан здоров`я, спосіб життя - раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; пом`якшуючу та обтяжуючі обставини; відношення обвинуваченого до вчиненого - вину визнає, кається у вчиненому, готовий понести покарання відповідно до законодавства України.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України, а також ст. 75 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

У зв`язку з наведеним, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 реальне покарання у межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

У постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 740/5424/15-к, від 05 лютого 2019 року у справі № 753/24474/15-к сформульовано правову позицію про те, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25.12.2024 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді 1 року 3 місяці позбавлення волі.

Кримінальне правопорушення, за яким ОСОБА_5 засуджується цим вироком, було вичинено 05 грудня 2024 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій зазначеної статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Ураховуючи, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення до постановлення попереднього вироку від 25 грудня 2025 року Дніпровським районним судом міста Києва, яким його визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України та на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районним судом м. Києва від 12.09.2024 року до остаточного покарання у виді 1 року 3 місяці позбавлення волі - остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити за правилами ст. 70 ч. 4 КК України, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень.

Згідно відповіді на запит суду від 19 березня 2025 року встановлено, що ОСОБА_5 утримується в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» з 25.01.2025 року. Зазначено, що ОСОБА_5 заарештований 25 січня 2025 о 12:30 на підставі розпорядження та вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 12.09.2024. Крім того, зазначено, що ОСОБА_5 засуджений 25 грудня 2025 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, вирок суду набрав законної сили 27 січня 2025 року.

А отже, відповідно до вимог ст. ст. 70, 72 КК України, суд зараховує ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , час перебування під вартою - 05 грудня 2024 року в ІТТ ГУНП в м. Києві та з 27 січня 2025 року по 19 березня 2025 року, згідно вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 25 грудня 2024 року.

Цивільний позов не заявлений.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-24/71828-НЗПРАП від 12.12.2024 в розмірі 3183,60 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

Відповідно до вимог частин 1, 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25 грудня 2024 року, більш суворим, призначеним цим вироком, призначити остаточне покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 19 березня 2025 року.

Відповідно до вимог ст. ст. 70, 72 КК України, слід зарахувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , час перебування під вартою - 05 грудня 2024 року та з 27 січня 2025 року по 19 березня 2025 року, згідно вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 25 грудня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 3183,60 (три тисячі сто вісімдесят три гривні шістдесят копійок).

Речові докази:

- порошкоподібну речовину білого кольору, яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,032 г., який переданий в камеру схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, відповідно до квитанції № 023220 від 17.12.2024 року - знищити (а.с. 44-46).

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1