Справа № 638/2471/25
Провадження № 1-кс/638/1079/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Ізюмської окружної прокуратури Харківської області,

встановив:

До суду надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Свою скаргу він обґрунтовує тим, що 1 серпня 2008 року орендодавцем в особі Голови Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області - ОСОБА_5 та орендара, тобто ОСОБА_6 , укладений договір оренди земельної ділянки зі ставком земель водного фонду та земель сільськогосподарського призначення згідно розпорядження останнього. Як слідує із Листа Барвінківського міського голови Ізюмського району Харківської області - ОСОБА_7 від 15 липня 2024 року №02-27/М-158/168 згідно відомостей Реєстру територіальної громади, ОСОБА_6 , який є орендарем відповідної земельної ділянки, - помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, Листом Барвінківського міського голови Ізюмського району Харківської області - ОСОБА_7 від 21 січня 2025 року №09-13/М-52/5 повідомлено, що після смерті ОСОБА_6 зміни до Договору оренди не вносилися. В той же час, згідно довідок про рух коштів за період з 01.01.2021 по 31.12.2022 року в розрізі платників, орендна плата згідно договору від 01.08.2008 року, відповідно до інформації зазначеної у призначенні платежу, починаючи з жовтня 2021 року, надходила до бюджету Барвінківської ТГ Ізюмського району Харківської області від ОСОБА_8 . Із викладеного вище слідує, що орендна плата згідно договору від 01.08.2008 року за період від вересня 2022 року по теперішній час не надходила. Разом з тим, у відповідності до ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки. Отже, після смерті орендаря за договором оренди від 01 серпня 2008 року та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, а саме: Право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону, договір оренди землі припиняється. Як слідує із листа Барвінківського міського голови Ізюмського району Харківської області - ОСОБА_7 від 30 січня 2025 року №09-13/М-8/11 землевпорядна документація окремо на пасовища - 15,5405 га, полезахисні смуги - 4,1183 га, під болотами - 1,0887 га, під поверховою спорудою - 0,0032 га. під гідротехнічними спорудами - 7,0717, під ставком - 68,9294 га останнім на запит не надана, тобто можливо припустити про її відсутність. Отже, використання вказаних вище земельних ділянок є незаконним. В порушення земельного законодавства України в договорі оренди від 01 серпня 2008 року відсутні кадастрові номери земельних ділянок, що передані в оренду, дані про наявність паспорту водного об`єкту, орендної плати за використання земельної ділянки та орендної плати за наданий в оренду водний об`єкт, зобов`язання щодо здійснення заходів з охорони та поліпшення екологічного стану водного об`єкта, експлуатації водосховищ та ставків відповідно до встановлених для них центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства, режимів роботи та інше. В той же час Барвінківською міською радою Ізюмського району Харківської області рішення щодо припинення зазначеного договору оренди землі не приймалися. У розумінні чинного законодавства України зазначений вище договір оренди землі є чинним. Таким чином, має місце самозахвату пасовищ - 15,5405 га, полезахисних смуг - 4,1183 га, під болотами - 1,0887 га, під поверховою спорудою - 0,0032 га, під гідротехнічними спорудами - 7,0717, під ставком - 68,9294 га, яка знаходиться на території колишньої Гусарівської сільської ради. 30 січня 2025 року керівнику Харківської обласної прокуратури засобами електронного зв`язку на електронну адресу: надіслана скарга внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, за фактом самовіль-ного зайняття земельних ділянок зі ставком загальною площею 91,7518 га, у тому числі: пасовищ - 15, 5405 га., полезахисних смуг - 4,1183 га, під болотами-1,0887 га, під поверховою спорудою - 0,0032 га, під гідротехнічними спорудами - 7,0717, під ставком - 68,9294 га, яка знаходиться на території колишньої Гусарівської сільської ради, вчиненого групою осіб.

В порушення вказаних вимог закону уповноваженою особою Ізюмської окружної прокуратури Харківської області не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені у скарзі, яка подана 30 січня 2025 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, за фактом самовільного зайняття земельних ділянок зі ставком загальною площею 91,7518 га, у тому числі: пасовищ - 15,5405 га, полезахисних смуг - 4,1183 га, під болотами - 1,0887 га, під поверховою спорудою - 0,0032 га, під гідротехнічними спорудами - 7,0717, під ставком - 68,9294 га, яка знаходиться на території колишньої Гусарівської сільської ради, вчиненого групою осіб.

У судове засідання особа, яка подала скаргу не з`явилась, надала суду заяву про розгляд скарги за її відсутності.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала у задоволенні скарги, пояснивши, що у поданій заяві відсутні достатні відомості про вчинення кримінального правопорушення. 10.02.2025 внесено зміни до договору оренди землі. Суд, вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали скарги, дійшов до наступного.

До Харківської обласної прокуратури надійшла скарга ОСОБА_4 , в якій він просить звернутися із позовною заявою до Господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області про розірвання договору оренди, укладеного 01 серпня 2008 року між Барвінківською районною державною адміністрацією в особі голови Барвінківської районної державної адміністрації - ОСОБА_5 та ПП ОСОБА_6 на оренду земельної ділянки зі ставком загальною площею 91,7518 га; за рішенням суду повернути територіальній громаді в особі Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області земельної ділянки зі ставком загальною площею 91,7518 га; внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, за фактом самовільного зайняття земельних ділянок зі ставком загальною площею 91,7518 га, вчиненого групою осіб.

За повідомленням Харківської обласної прокуратури від 03.02.2025, зазначену скаргу направлено за належністю для розгляду по суті керівнику Ізюмської окружної прокуратури Харківської області.

Згідно результатів перевірки ЖЄО №590 від 26.02.2025 встановлено, що 01.08.2008 орендодавцем в особі Голови Барвінківської районної державної адміністрації ОСОБА_5 та орендаря ОСОБА_6 був укладений договір оренди земельної ділянки зі ставком земель водного фонду та земель сільськогосподарського призначення, згідно розпорядження №195 від 02.06.2008 про укладення договору оренди земельної ділянки зі ставком загальною площею 91,7518 га, розташованого на території колишньої Гусарівської сільської ради строком на 25 років, зі встановленням орендної плати у розмірі 4,88% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Згідно свідоцтва про спадщину, у зв`язку зі смертю ОСОБА_6 , спадкоємцем земельною ділянки став його син. Додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки від 10.02.2025 внесено зміни, за яким орендарем та суб`єктом речового права є ОСОБА_8 . По даній скарзі прийнято рішення про припинення подальшого розгляду даного звернення, а також про списання матеріалу до справи згідно із Законом України «Про звернення громадян».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1,2,4 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 11 КК України визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізують її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, кримінально-процесуальний кодексу України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Так, частиною 2 статті 197-1 КК України визначено за самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим умислом: особа усвідомлює, що самовільно, з порушенням встановленого порядку займає (захоплює) чужу для неї земельну ділянку, передбачає, що власнику буде спричинена її діями значна шкода, і бажає цього.

Самовільне зайняття земельної ділянки з об`єктивної сторони може полягати у протиправному використанні землі у своїх потребах: обробка, удобрення землі, насадження насіння, дерев чи кущів, виконання меліоративних, інших робіт.

Об`єктивна сторона злочину полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки. Причому земельна ділянка для винної особи є чужою, вона не має необхідних і достатніх прав на володіння, користування чи розпорядження ділянкою як власник чи як особа, якій надано право постійно чи тимчасово володіти і користуватися нею.

Вказаний злочин є злочином з матеріальним складом, для встановлення об`єктивної сторони цього злочину слід встановити не тільки самовільне зайняття земельної ділянки, але й настання суспільно небезпечних наслідків спричинення її власнику чи законному володільцю значної шкоди.

У злочинах із матеріальним складом суспільно небезпечні наслідки, передбачені як обов`язкова ознака об`єктивної сторони складу злочину (основного або кваліфікованого). Такі наслідки зафіксовані у диспозиції норми Особливої частини КК України або випливають з неї і становлять собою заподіяну об`єкту кримінально-правової охорони шкоду, визначену у кількісному та (або) якісному відношенні. Особливість наслідків як ознаки складу конкретного злочину полягає і в тому, що такі ознаки охоплюються умислом або необережністю винного. Це положення випливає із законодавчих визначень умислу та необережності (ст. ст. 24, 25 КК України).

Водночас слід зазначити, що кваліфікуючими ознаками самовільного зайняття земельної ділянки є вчинення цього кримінального правопорушення:

1) особою раніше судимою за ст. 197-1 КК України;

2) групою осіб;

3) щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель (ч. 2 ст.197-1 КК України).

При цьому кваліфікуючими ознаками самовільного будівництва будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці:

1) ведення такого будівництва на земельній ділянці, зазначеній у ч.2 ст. 197-1 КК України;

2) вчинення його особою, раніше судимою за такий самий злочин або злочин, передбачений ч. 3 ст.197-1 (ч. 4 ст.197-1).

Отже, буквальне тлумачення ч. 2 ст.197-1 КК України дозволяє стверджувати, що самовільне зайняття земельної ділянки за наявності хоча б однієї кваліфікуючої ознаки, вказаної у цій кримінально-правовій нормі, має тягнути не адміністративну, а кримінальну відповідальність незалежно від розміру шкоди, завданої власнику або законному володільцю цієї земельної ділянки.

Самовільне зайняття земельної ділянки це дії, які свідчать про фактичне використання певної земельної ділянки без будь - яких правових підстав (ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»).

В силу норм ст.1 цього Закону, відсутність відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки не є безумовною ознакою самовільного зайняття земельної ділянки.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про оренду землі" право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону.

У пункті 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 зазначено, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Проаналізувавши подану скаргу та долучену до неї заяву, суд вважає, що в них відсутні відомості, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення кримінального правопорушення, зазначеним заявником доводам надано оцінку уповноваженими особами та доводи заявника спростовується результатима розгляду звернення №590, згідно якої не встановлено ознак самовільного зайняття земельної ділянки.

Враховуючи викладене, оскільки скарга ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення не містить інформації про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим така не являється повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та не породжує передбачені ч.1 ст. 214 КПК України обов`язки слідчого щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а відтак слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 303-310 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Ізюмської окружної прокуратури Харківської області, в режимі відеоконференції з власних засобів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1