ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 689/2243/23

Провадження № 11-кп/4820/567/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000102 за апеляційними скаргами прокурора та представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 липня 2024 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилася в с. Білоусівка Сокирянського району Чернівецької області, із середньою освітою, неодруженої, проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючої, розлученої, судимої за вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19.01.2024 до штрафу 850 грн.,

яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 45 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 765, 00 грн. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене за даним вироком, більш суворим, що призначене за попереднім вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 січня 2024 року, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 4000,00 грн. - в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченою ОСОБА_9 було скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, за наступних обставин.

22 серпня 2023 року близько 14 год 10 хв в приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований на АДРЕСА_1 і знаходиться на господарстві ОСОБА_9 між останньою та ОСОБА_6 , яка привезла у вказаний магазин товар, виник конфлікт, так як між ними впродовж тривалого часу існують неприязні відносини. Під час даного конфлікту ОСОБА_10 з метою нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, свідомо бажаючи їх настання, схопила ОСОБА_11 двома руками за верхній одяг в ділянці грудної клітини та почала шарпати, при цьому подряпала нігтями пальців рук ліву молочну залозу. Після цього, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_10 взяла в праву руку пляшку води ємністю 1,5 літра та нанесла нею потерпілій один удар по спині зліва. Своїми протиправними діями обвинувачена спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу лівої надлопаткової ділянки спини, підшкірного крововиливу верхнє-внутрішнього квадранта правої молочної залози, садна шкіри на межі між верхніми квадрантами лівої молочної залози, які по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У апеляційній скарзі прокурор прохала вирок Ярмолинецького районного суду від 26.07.2024, стосовно ОСОБА_9 змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.Вважати ОСОБА_9 засудженою за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 45 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 765 (сімсот шістдесят п`ять) грн. На підстав ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене за даним вироком, більш суворим за попереднім вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19.01.2024, визначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати покарання, відбуте повністю за вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19.01.2024. Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченої вважає, що вирок Ярмолинецького районного суду від 26.07.2024 підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що ОСОБА_9 вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19.01.2024 засуджено у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого 22 серпня 2023 року, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і їй було призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Звертає увагу, що дане покарання ОСОБА_9 відбула, сплативши штраф, що підтверджується квитанцією від 23.02.2024, а тому в силу ст. 89 КК є такою, що не має судимості. Таким чином, на думку прокурора, суд вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26.07.2024 вірно визначив остаточне покарання за ч. 4 ст. 70 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. При цьому, не зарахував відбуте ОСОБА_9 повністю за вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19.01.2024 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Враховуючи викладене, вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідність, а тому вирок Ярмолинецького районного суду від 26.07.2024 підлягає зміні на підставі п. 4 ч. 1 ст.409, п. 1 ч. 1 ст.413. ст.421 КПК України.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 прохає вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 липня 2024 року в частині призначення ОСОБА_9 покарання та стягнення моральної шкоди змінити. Призначити обвинуваченій ОСОБА_9 покарання у вигляді ста п`ятдесяти годин громадських робіт, стягнути з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_6 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вважає, що висновки, до яких прийшов суд першої інстанції, викладені судом у вироку, не відповідають обставинам справи, а також, при ухваленні вироку мало місце неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Неправильне застосування судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність полягало, на думку апелянта, у наступному. Ухвалюючи вирок, суд вірно прийшов до висновку щодо вчинення обвинуваченою ОСОБА_9 кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 1 ст.125 КК України за відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, однак, призначаючи покарання за вчинене обвинуваченою, допустився порушень, внаслідок чого судове рішення, на думку апелянта, не може залишатись в силі. Вважає, що суд неправильно застосував ст. 89 КК України, оскільки обвинувачена ОСОБА_9 станом на день ухвалення оскаржуваного вироку - 26 липня 2024 року, не може вважатись такою, що не має судимості, з огляду на наступне. Обвинувачена була засуджена вироком Ярмолинецького районного суду 19.01.2024 року, штраф сплатила 23.02.2024 року, тому, на думку апелянта, остання буде вважатись такою, що не має судимості, з 24.02.2025 року, якщо за вказаний період не вчинить іншого кримінального правопорушення. Крім того, вважає, що суд не застосував ст. 72 КК України, а саме, суд першої інстанції неправильно призначив обвинуваченій ОСОБА_9 покарання шляхом поглинення призначеного ним покарання у виді штрафу в сумі 765 грн., більш суворим - штрафом в сумі 850 грн., яке призначив Ярмолинецький районний суду Хмельницької області вироком від 19 січня 2024 року. Апелянт не згодна, також, і з призначеним обвинуваченій покаранням у вигляді штрафу. Зазначає, що у судових дебатах потерпіла просила суд призначити обвинуваченій покарання у виді 150 годин громадських робіт, що, вважаємо, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.За обставинами справи обвинувачена не працевлаштована, інших доходів немає, а тому, покладення на неї покарання у виді штрафу є, на думку апелянта, необґрунтованим, оскільки, вона є працездатною за станом здоров`я та віком, а тому, саме громадські роботи є найбільш оптимальним для неї покаранням, його виконання є гарантованим через незайнятість обвинуваченої на інших роботах. Крім того, апелянт оскаржує вирок і у частині стягнення моральної шкоди в сумі 4000 грн., як надто занижену суму, що не може покрити моральних страждань потерпілої від кримінального правопорушення, оскільки, звертаючись до суду з цивільним позовом щодо відшкодування моральної шкоди, потерпіла вказувала, що пов`язує моральну шкоду із завданням їй фізичного болю та душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку із несподіваною, протиправною та незаконною поведінкою обвинуваченої, яка мала місце щодо потерпілої із її приниженням, фактично, у громадському місці, на очах її цивільного чоловіка та сторонніх осіб. Потерпіла змушена була звертатись до правоохонних органів, витрачати час та кошти для того, щоб захистити себе. З врахуванням викладеного, дотримуючись вимог розумності та справедливості, тривалості наслідків для ОСОБА_6 , оцінила нанесену їй моральну шкоду у сумі 15 000 грн., з яких судом задоволено лише 4 000 грн.

Заслухавши доповідача, потерпілу, представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та прокурора, які прохали задовольнити апеляційні скарги, захисника ОСОБА_8 та обвинувачену ОСОБА_9 , які прохали залишити вирок без змін, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду слід змінити, за таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення та кваліфікація її дій апелянтами не оскаржуються.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Також, відповідно до правової позиції щодо призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, які зроблені Об`єднаною палатою ККС ВС в постановах від 08 лютого 2021 року (справа № 390/235/19), від 15 лютого 2021 року (справа № 760/26543/17), від 22 січня 2024 року (справа № 236/4167/20) для призначення остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів мають значення саме призначені попередніми вироками засудженому покарання, а не їх відбуття, натомість відбуття покарання є визначальним при застосуванні судом положень ст. 71 КК та призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків.

Так, ОСОБА_9 вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19.01.2024 засуджено у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого 22 серпня 2023 року, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і їй було призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Дане покарання ОСОБА_9 відбула, сплативши штраф, що підтверджується квитанцією від 23.02.2024.

Таким чином, суд вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26.07.2024 вірно визначив остаточне покарання за ч. 4 ст. 70 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

При цьому, не зарахував відбуте ОСОБА_9 повністю за вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19.01.2024 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_9 станом на день ухвалення оскаржуваного вироку - 26 липня 2024 року, вважається такою, що має судимість, з огляду на наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.89 КК України, особи, засуджені за вчинення злочину до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт, пробаційного нагляду або арешту, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Обвинувачена була засуджена вироком Ярмолинецького районного суду 19.01.2024 року, штраф сплатила 23.02.2024 року, тому, остання буде вважатись такою, що має судимість.

В зв`язку з чим колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосовано закон, який підлягав застосуванню, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413, ст. 421 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

При призначенні покарання ОСОБА_9 , згідно до ст. 65 КК України, суд першої інстанції в цілому взяв до уваги ступінь тяжкості скоєного кримінального проступку, та обставини його вчинення, особу обвинуваченої, яка розлучена, не працює, позитивно характеризується за місцем проживання.

Щодо апеляційних доводів представника потерпілої ОСОБА_7 стосовно суворішого покарання, колегія суддів зазначає, що призначене ОСОБА_9 покарання відповідає даним про особу винної. Крім того, як вбачається з апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_7 , остання прохає саме змінити вирок.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення та необхідності застосування більш суворого покарання.

Посилання на вирок суду щодо ОСОБА_6 , якій призначено покарання у вигляді громадських робіт та стягнено моральну шкоду 15000 грн. не є такими, що заслуговують на увагу, цей вирок не набрав законної сили.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції врахував, що відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Відповідно до п. 9 вказаної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд першої інстанції визначив в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, врахував характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілої, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках; зазначив, що ані стороною обвинувачення, ані потерпілою і її представницею не надано належних та допустимих доказів на підтвердження пошкодження одягу потерпілої, тобто відсутні будь-які об`єктивні дані про пошкодження одягу (футболки, блузки) потерпілої тощо. У зв`язку з чим, відмовив в задоволенні позовних вимог потерпілої про стягнення з обвинуваченої завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в сумі 320,00 грн. Однак, враховуючи конкретні обставини справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважав, що з обвинуваченої на користь потерпілої підлягає стягненню 4000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої їй кримінальним правопорушенням моральної шкоди, з чим погоджується і колегія суддів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково, вирок суду змінити.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 липня 2024 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_9 засудженою за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 45 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 765 (сімсот шістдесят п`ять) грн.

На підстав ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене за даним вироком, більш суворим за попереднім вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19.01.2024 призначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати покарання, відбуте повністю за вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19.01.2024.

Внести зміни у вступну частину вироку, вказавши, що ОСОБА_9 судима вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19.01.2024.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали.

Судді: