Справа № 405/689/25
провадження № 1-кс/405/751/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника- адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2025 року № 0000009, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Бровари, Київської області, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

слідчий звернувся з даним клопотанням до слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда, відповідно до якого просив продовжити строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000009, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, з підстав вказаних в клопотанні.

Прокурор у судовому засіданні надав пояснення, згідно з якими клопотання підтримав та просив задовольнити.

Захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення клопотання слідчого, в задоволенні клопотання просили відмовити або застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 1 ст. 199 КПК України).

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).

Встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000009 від 15.01.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН увійшли Союз Радянських Соціалістичних Республік (правонаступником якого з 1991 року є Російська Федерація), Українська Радянська Соціалістична Республіка (правонаступницею якої з 1991 року є Україна) та ще 49 держав-засновниць, а згодом до вказаної міжнародної організації прийняті інші держави світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН всі члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування проти територіальної недоторканості або політичної незалежності будь-якої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1965 «Про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про убезпечення їх незалежності і суверенітету» закріплено, що держави не мають права втручатися прямо чи опосередковано з якої б то не було причини у внутрішні та зовнішні справи іншої держави.

Кожна держава має невід`ємне право обирати свою політичну, економічну, соціальну та культурну систему без втручання в будь-якій формі з боку будь-якої іншої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 «Про неприпустимість інтервенції і втручання у внутрішні справи держав» закріплено, що держави не мають права здійснювати інтервенцію або втручання в будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні чи зовнішні справи інших держав.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 24.10.1970 «Про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН» закріплено принцип, згідно з яким держави утримуються в своїх міжнародних відносинах від силових погроз або застосування сили, як проти територіальної цілісності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином несумісним з цілями ООН. Така загроза силою або її застосування є порушенням міжнародного права і Статут ООН.

Кожна держава зобов`язана утримуватися від загрози силою або її застосування з метою порушення існуючих міжнародних кордонів іншої держави або у якості засобу вирішення міжнародних суперечок, в тому числі територіальних суперечок, і питань, що стосуються державних кордонів.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканою.

Незалежність України визнано значною кількістю держав світу, у тому числі 05.12.1991 Російською Федерацією.

31.05.1997 відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі укладено Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 02.03.1999 № 42-ФЗ).

Відповідно до ст.ст. 2-3 зазначеного Договору Російська Федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих кордонів між Україною та Російською Федерацією та розбудову відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, незастосування сили або загрози силою, невтручання у внутрішні справи.

Статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканою.

При цьому, ст. 69 Конституції України визначено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Відповідно до ст. 71 Конституції України вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування. Виборцям гарантується вільне волевиявлення.

Водночас, ст. 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.

В порушення вищевказаних умов міжнародних договорів та ігноруючи положення Конституції України, 20 лютого 2014 року вище політичне та військове командування Російської Федерації розпочало агресію та вторгнення до суверенних кордонів України.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 № 1207-VII констатовано, що тимчасова окупація території України розпочалася 20 лютого 2014 року.

Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII визначено, що збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності; Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи та структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами Російської Федерації та світовою спільнотою, 21.02.2022 року Російською Федерацією визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

22.02.2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24.02.2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

24.02.2022 Законом України № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому був неодноразово продовжений та безперервно триває до цього часу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, маючи достатній рівень життєвого та професійного досвіду, для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками іноземної держави агресора розвідувальних органів РФ, діючи в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим розслідуванням час, з ідеологічних та корисливих мотивів, вирішив надати представникам спецслужб держави агресора допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Так, 11.01.2025 ОСОБА_4 , в ході особистого листування, отримав на свій номер акаунту НОМЕР_1 в Інтернет-месенджері «Telegram» повідомлення від абонента на ім`я « ОСОБА_8 », із номером НОМЕР_2 , який повідомив, що він є представником іноземної держави та запропонував повідомляти інформацію щодо розміщення об`єктів енергетичної інфраструктури, військових об`єктів, а також інших об`єктів зацікавленості у м. Кропивницькому Кіровоградської області за грошову винагороду, на що ОСОБА_4 надав добровільну згоду.

Розуміючи складність отриманих завдань, ОСОБА_4 вирішив залучити до протиправної діяльності неповнолітню особу, яка не була обізнана про злочинні наміри останнього та про його співпрацю із представниками спецслужб російської федерації.

ОСОБА_4 використовував неповнолітню особу у своїй злочинній діяльності шляхом постановки відповідних завдань, зокрема передавав відповідні технічні засоби, здійснював оренду житла, а також дистанційно оплачував його роботу.

З метою виконання завдання, 27.01.2025 о 13 год. 20 хв. ОСОБА_4 , в ході особистого листування, із свого номеру аккаунту НОМЕР_1 в Інтернет-месенджері «Telegram» надіслав абоненту на ім`я « ОСОБА_8 », із номером НОМЕР_2 , координати та фотознімки, на яких зафіксовано об`єкт критичної інфраструктури, а саме електропідстанцію по вул. Героїв України у м. Кропивницький.

28.01.2025 о 16 год. 28 хв., на виконання завдання представника іноземної держави, ОСОБА_4 , в ході особистого листування, із свого номеру аккаунту НОМЕР_1 в Інтернет-месенджері «Telegram» надіслав абоненту на ім`я « ОСОБА_8 », із номером НОМЕР_2 , координати та фотознімки, на яких зафіксовано розташування 3 Окремого полку спеціального призначення імені князя «Святослава Хороброго» з метою нанесення по ньому ракетного удару.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на надання допомоги іноземній державі в підривній діяльності проти України, виконуючи завдання абонента, який підписався в Інтернет-месенджері «Telegram» як «Оператор», усвідомлюючи та будучи впевненим, що останній є представником російських спецслужб, ОСОБА_4 , отримавши від «Оператора»,, завдання щодо збирання відомостей щодо місць дислокації військових об`єктів на території м. Кропивницький Кіровоградської області, 30.01.2025 в період з 13 год. 43 хв. по 14 год. 10 хв., здійснив фото та відео-зйомку, та надіслав абоненту в Інтернет-месенджері «Telegram», який підписався як «Оператор», координати, фотознімки та відео військової частини, яка розташована поблизу залізничної станції у м.Кропивницький.

Після цього, 04.02.2025 ОСОБА_4 , на виконання завдання абонента в Інтернет-месенджері «Telegram», який підписався як «Оператор», з метою надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, заздалегідь придбавши GPS-трекер та сім-карту до нього, поставив завдання неповнолітній особі встановити пристрій моніторингу розташування (GPS-трекера) на спецтранспорт військової інспекції безпеки дорожнього руху ІНФОРМАЦІЯ_2 , який використовується для супроводження військової техніки та військових вантажів. На вказане завдання неповнолітній погодився не розуміючи протиправність вказаних дій та їх суспільно небезпечні наслідки.

04.02.2025 ОСОБА_4 затримано співробітниками УСБУ в Кіровоградській області після виконання неповнолітнім завдання, що полягало у встановлені пристрою моніторингу розташування (GPS-трекера) на спецтранспорт військової інспекції безпеки дорожнього руху ІНФОРМАЦІЯ_2 , який використовується для супроводження військової техніки та військових вантажів, з метою передачі координат представнику іноземної держави, який в месенджері «Telegram» підписався як «Оператор» з метою отримання грошової винагороди.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України: надання іноземній державі, представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 111 КК України.

04.05.2025 о 22 год. 27 хв. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05 лютого 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого повідомлено про те, що він підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України: наданні іноземній державі, представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

Відповідно 07.02.2025 слідчим суддею Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 год. 27 хв. 04.04.2025.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення особливо тяжкого злочину, а також обґрунтованість оголошеної йому підозри підтверджується наступними встановленими доказами:

1)повідомленням про кримінальне правопорушення;

2)протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_4 ;

3)протоколом обшуку у невідкладних випадках від 04.05.2025;

4)протоколом за результатами проведення НСРД від 30.01.2025

5)протоколом огляду місця події від 04.05.2025;

6)іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий вказав, що 04.04.2025 спливає строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 за кримінальним провадженням № 0000009, однак закінчити розслідування до вказаного часу не є можливим, оскільки для всебічного, повного й неупередженого розслідування всіх обставин кримінального провадження необхідно виконати наступні дії:

-отримати відеозаписи з камер відеоспостереження ТОВ «Нова Пошта», провести їх огляд та за необхідності призначити судову портретну експертизу

-провести судово-психіатричну експертизу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 ;

-провести слідчий експеримент за участі підозрюваного ОСОБА_4 ;

-отримати в порядку тимчасового доступу інформацію стосовно руху коштів по банківських рахунках підозрюваного ОСОБА_4 ;

-отримати в порядку тимчасового доступу інформацію про зв`язок, надання телекомунікаційних послуг (у тому числі й про час, тривалість, напрямки телефонних з`єднань, телефонні номери контактних абонентів, локалізацію кінцевого обладнання, приналежність номерів тощо) по номеру мобільного телефону, яким користується підозрюваний ОСОБА_4 ;

-розсекретити клопотання та ухвали про проведення НСРД у даному кримінальному провадженні;

- виконати інші слідчі та процесуальні дії, в проведенні яких виникне необхідність для забезпечення прийняття законних і неупереджених рішень.

На підставі отриманих доказів надати їм належну правову оцінку для забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, визначитися з остаточною кваліфікацією дій підозрюваного ОСОБА_4 , оголосити йому кінцеву підозру, скласти обвинувальний акт, оголосити про завершення досудового розслідування та ознайомити підозрюваних та їх захисників з матеріалами кримінального провадження (виконати вимоги ст. 290 КПК України).

На виконання зазначеного обсягу роботи потрібен додатковий термін не менше шістдесяти днів, в зв`язку з чим виникла необхідність в порушенні клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою в межах строку досудового розслідування.

На даний час необхідність в раніше обраному щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжному заході у вигляді тримання під вартою не відпала, оскільки заявлені раніше ризики до вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що: 1) підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України: надання іноземній державі, представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Цей злочин вчинено з прямим умислом з ідеологічних і корисливих мотивів.

За вчинення вказаного злочину, що за ступенем тяжкості є особливо тяжким, у разі визнання ОСОБА_4 винуватим в його скоєнні, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.

Державна зрада у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинена в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, що підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Враховуючи вік та стан здоров`я підозрюваного, зазначені обставини прямо вказують на те, що ОСОБА_4 є ініціативною та енергійною особою, вміє чітко планувати свою діяльність та дотримуватись певних умов, наслідком яких є власна незаконна вигода.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 надавав представнику іноземної держави допомогу в проведенні підривної діяльності проти України протягом тривалого часу з дотриманням вимог конспірації, з метою приховання протиправної діяльності від правоохоронних органів.

Таким чином слідчий суддя вважає, що перебуваючи на свободі ОСОБА_4 , маючи можливість вільного пересування та контактів, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, документів, які мають істотне значення для встановлення об`єктивних обставин кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 за вчинення державної зради, що за ступенем тяжкості є особливо тяжким, у разі визнання його винуватим в його скоєнні, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Під час вчинення вказаного злочину ОСОБА_4 підтримував зв`язок з невстановленими представниками країни-агресора та надавав їм допомогу в проведенні підривної діяльності проти України. Вказане свідчить про можливість ОСОБА_4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, має можливість вчинювати інші подібні кримінальні правопорушення, а так само інші кримінальні правопорушення, так як підозрюваний своїми незаконними діями проявив схильність до скоєння злочинів.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Встановлено, є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, у подальшому може переховуватись від слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Щодо клопотання сторони захисту про застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, у тому числі такого, що не пов`язаний з його тримання під вартою, слідчим суддею зауважується, що запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора. Тобто, сторона захисту не має права клопотати перед слідчим суддею про застосування запобіжного заходу, а може звернутися до суду з окремим, належним чином оформленим клопотанням, відповідно до положень ст. 201 КПК України.

Таким чином клопотання сторони захисту про застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).

Слідчий суддя, при вирішенні питання щодо продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховує серйозність висунутої проти нього підозри, з урахуванням ризиків, які продовжують існувати, характеризуючих даних на підозрюваного та відзначає, що продовження строку перебування підозрюваного під вартою не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи зазначене, слідчий суддя вбачає підстави для задоволення клопотання слідчого.

Керуючись ст.ст.176-178, 183-186, 193-199 КПК України,,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з 11 год. 47 хв. 01.04.2025 до 11 год. 47 хв. 30.05.2025 року.

Дата закінчення дії ухвали 11 год. 47 хв. 30.05.2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9