Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/5597/24
Провадження № 1-і/723/15/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця на посаді стрільця-снайпера військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді суду перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000003 від 02.01.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на 60 днів, яке обґрунтував продовженням існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають в тому, що обвинувачений може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на зазначені обставини.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив відпустити його під цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також клопотав про зміну запобіжного заходу на домашній арешт з носінням електронного браслета, так як вважає, що зазначені прокурором ризики є недостатніми для утримання його підзахисного під вартою.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.199 КПК України при вирішенні питання продовження строку запобіжного заходу суд має перевірити обставини, які свідчать про не зменшення ризику чи появу нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставини, внаслідок дії яких неможливо завершити судовий розгляд до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 09.08.2024 року щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався ухвалами слідчого судді та суду, останній раз до 04.04.2025 року.

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, визначені в ст.178 КПК України, суд вважає, що встановлені ризики при обранні запобіжного заходу продовжують існувати і не зменшилися.

Так, в обгрунтування можливості переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, прокурор посилається на те, що в даній справі ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Крім цього, ОСОБА_3 є обвинуваченим в кримінальному провадженні №0000003 за ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України.

Суд погоджується з тим, що наявність двох кримінальних проваджень, тяжкість обвинувачення в кожному з них, свідчать про реальну можливість вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 переховуваня від суду з метою уникнення покарання.

Також, вирішуючи дане клопотання суд не виявив підстав вважати, що встановлений слідчим суддею ризик можливості незаконного впливу обвинуваченого на свідків зменшився або відпав взагалі, так як в ході судового розгляду свідки ще не допитуватися.

Крім того, сторона обвинувачення вказує на продовження існування ризику вчинення ОСОБА_3 нового кримінального правопорушення з огляду на те, що останній інкриміноване йому діяння вчинив, будучи в статусі обвинуваченого в кримінальному провадженні №0000003 і усвідомлюючи, що перебуває під таким запобіжним заходом як застава, що була ним внесена 14.02.2023 року в розмірі 200 тис. грн. Суд вважає, що такі обгрунтування прокурора доводять наявність даного ризику.

До завершення строку дії попередньої ухвали суду щодо тримання під вартою ОСОБА_3 кримінальне провадження не може бути розглянуте, так як триває дослідження письмових доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень п."С" ст.5 вказаної Конвенції, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Суд вважає, що вимоги громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі, переважають в даному випадку право на повагу до свободи особи.

Таким чином, з врахуванням вимог ст.183 КПК України щодо винятковості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що застосований запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 на даний час є доцільним, таким, що відповідає нормам кримінально-процесуального закону і не виходить за рамки розумних строків.

При цьому суд не знаходить підстав вважати, що наявні ризики зменшилися внаслідок тривалості перебування обвинуваченого під вартою. Стороною захисту не наведено переконливих аргументів щодо зменшення існування ризиків для зміни запобіжного заходу на менш суворий.

Тому слід продовжити термін дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, суд відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України визначає альтернативний запобіжний захід у виді застави, з покладанням на обвинуваченого обов`язків у разі її внесення.

Виходячи із необхідності визначення розміру застави який, згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України, повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, враховуючи наявні ризики, приймаючи до уваги, що обвинувачений сплатив в іншому кримінальному провадженні 200 тисяч гривень застави, після чого став суб`єктом даного кримінального провадження, суд вважає, що таким розміром має бути 80 прожиткових мінімуми для працездатних осіб, який може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 184, 196-199, КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 31 травня 2025 року.

Визначити ОСОБА_3 заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в сумі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, які можуть бути внесені як обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Чернівецькій області, код отримувача , банк одержувача Держказначейська служба України м.Київ, код банку отримувача 37567646, рахунок UA0008745, одержувач коштів: ТУ ДСА України в Чернівецькій області, зазначивши у призначенні платежу платіжного документу інформацію про ухвалу суду та ПІБ обвинуваченого).

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , обов`язки: прибувати до суду із встановленою останнім періодичністю, не відлучатися із м. Сторожинець Чернівецького району Чернівецької області без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи, утримуватись від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово Сторожинецький районний суд Чернівецької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії ухвали суду.

Суддя: