ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/1846/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/113/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст.336 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 03 січня 2025 року.

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту звернення вироку до виконання

У справі вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком суду, відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом, керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

ОСОБА_7 , будучи військовозобов`язаним, 20.06.2023 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , з метою проходження військово-лікарської комісії, у зв`язку з оголошенням Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та призовом на військову службу у Збройні Сили України.

Згідно довідки військово-лікарської комісії № 10839 від 20.06.2023, ОСОБА_7 визнаний придатним до військової служби у військовий час.

20 червня 2023 року ОСОБА_7 отримав повістку про явку на 20.06.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для призову на військову службу за мобілізацією. Окрім того, його ознайомлено про вимоги законодавства України з питань оборони та відповідальність за порушення правил військового обліку та ухилення від призову за мобілізацією.

У подальшому, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин, маючи можливість прибути, 20.06.2023 року не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , чим порушив вимоги ст. 65 Конституції України, вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вимоги Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Вважає, що суд не довів об`єктивні обставини, які свідчили б про вчинення кримінального правопорушення.

Зазначає, що судом не було надано належної оцінки довідці військово-лікарської комісії, в якій відсутня відмітка про проходження флюорографії, що ставить під сумнів законність висновку про придатність до служби, а також не були досліджені докази, що стосуються психічного стану ОСОБА_7 ..

Посилається на те, що ОСОБА_7 була вручена бойова повістка без повного проходження медичної комісії, без дотримання встановленого порядку, тому є юридично нікчемною.

Звертає увагу, що порушено вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 402 Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, відповідно до якої військово-лікарська комісія повинна забезпечити комплексний огляд особи, зокрема проходження рентгенологічного (флюорографічного) дослідження, що є обов`язковим критерієм для визначення придатності до служби.

Вказує на те, що п.18 цієї Постанови передбачає, що особи, у яких є скарги на стан здоров`я або потреба в додаткових обстеженнях, повинні бути направлені на додаткові медичні консультації, що свідчить про формальний характер його медичного огляду.

Зазначає, що результати військово-лікарської експертизи повинні ґрунтуватися на всебічному медичному обстеженні.

Вважає, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбачений ст. 336 КК України, оскільки йому було незаконно вручено бойову повістку і він не мав умислу ухилятися від мобілізації.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , в судових дебатах його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, в судових дебатах прокурора, яка апеляційну скаргу заперечила, вважає вирок законним та обґрунтованим, просить залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом вказаної правової норми рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності його нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, а також доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у скоєні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи, визнаних судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених доказах та є обґрунтованими.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 вини в інкримінованому йому злочині не визнав, вказав, що він отримав повістку 20 червня 2023 року, пройшов медичну комісію і його визнали придатним до військової служби.

Зазначив, що у 2000 році лікувався і лікар казав йому берегти мозок, уникати конфліктів. Після того часу він офіційно ніде не лікувався.

Підтвердив, що 20 червня 2023 року йому вручили повістку, згідно якої він мав ввечері цього дня прийти в військкомат для відправлення в військову частину, однак не з`явився в ТЦК. Послався на те, що не може йти служити, бо є віруючою людиною, не може брати в руки зброю, проте підтверджуючих документів немає, а рішення ВЛК не оскаржував.

Під час судових дебатів ОСОБА_7 заявив, що є винним та кається у вчиненому.

Як ствердив свідок ОСОБА_9 - інспектор мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 суду, у його обов`язки входить вручення повістки. У випадку проходження медичної комісії і визнання особи придатною до військової служби їй вручається повістка для призову в ЗСУ, якщо немає підстав для відстрочки.

Свідок підтвердив, що повістка виписана на ОСОБА_7 заповнена його почерком та підписана ним. Він і вручав повістку ОСОБА_7 . Під час вручення повістки роз`яснили кримінальну відповідальність за ст. 336 КК України за ухилення від мобілізації. При врученні повістки також з`ясовували у особи чи є підстави для відстрочки. Так як у ОСОБА_7 підстав для відстрочки не було, він зобов`язаний був з`явитися в ТЦК на 18 год. 20 червня 2023 року, проте ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Пояснення свідка ОСОБА_9 є послідовними, логічними, належними та допустимими, вони підтверджуються іншими доказами, узгоджуються між собою, тому суд підставно послався на них у вироку.

Так, згідно розписки від 20 червня 2023 року солдат ОСОБА_7 о 13 год. 20 хв. 20 червня 2023 року отримав повістку, відповідно до якої зобов`язався з`явитися в ІНФОРМАЦІЯ_4 о 18 год. 20.06.2023 для направлення в ЗСУ.

Суд встановив, що відповідно до картки обстеження та медичного огляду від 20.06.2023 року, ОСОБА_7 придатний до військової служби, на «Д» обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває.

Суд підставно взяв до уваги довідку військово-лікарської комісії, видану ІНФОРМАЦІЯ_5 від 20.06.2023 року №10239, відповідно до якої солдат запасу ОСОБА_7 придатний до військової служби. Рішення ВЛК останній не оскаржував.

З поіменного списку резервістів (військовозобов`язаних), які призвані і відправлені ІНФОРМАЦІЯ_4 у команду НОМЕР_1 від 20 червня 2023 року вбачається, що солдат ОСОБА_7 для відправки у військову частину цього дня не прибув.

Як стверджує висновок судово-психіатричного експерта № 414 від 18.07.2023 року- ОСОБА_7 в момент скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення тимчасовими розладами та психічними захворюваннями не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_7 не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Судовий психіатр - експерт вищої категорії ОСОБА_10 повністю підтримав висновок судово-психіатричного експерта № 414 від 18.07.2023 року, вказав, що ОСОБА_7 є здоровим та не потребує додаткового обстеження.

Експерт зазначив, що на час проведення експертизи була наявна довідка про те, що ОСОБА_7 в 2000 році лікувався на протязі нетривалого часу, проте даних про перебування в подальшому в лікарні не було. Якщо певний розлад психіки у ОСОБА_7 і був, то він не перейшов у хронічний розлад, а був тимчасовим.

Експерт підтвердив, що на момент проведення експертизи розладу психіки у ОСОБА_7 не було. Зазначив, що при зміні обстановки, емоційного стану даний розлад теоретично може проявитися у кожної людини. Однак, вказані обставини не впливають на виконання ОСОБА_7 військових обов`язків.

Як ствердив лікар психіатр Чортківської лікарні ОСОБА_11 , ОСОБА_7 перебував на обліку в дитячого психіатра до 18 років з діагнозом нічний енурез. Після 18 років люди з таким діагнозом спостерігаються у невропатолога. По книзі обліку дорослих хворих ОСОБА_7 не зареєстрований, амбулаторної картки на ОСОБА_7 не має. 07 листопада 2013 року його знято з обліку як повністю здорового.

Лікар вказав, що 20 червня 2023 року під час медичного огляду ВЛК поведінка ОСОБА_7 не вказувала на психічний розлад. Скарг з його боку не було, тому правильним є висновок комісії, що ОСОБА_7 є здоровим та придатним до військової служби.

Суд правомірно взяв до уваги

- відповідь медичного директора з питань психіатрії КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради ОСОБА_12 за № 03-7/2380 від 12.07.2023, відповідно до якої ОСОБА_7 за медичною допомогою до лікаря - психіатра поліклініки КПН «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради протягом останнього часу не звертався.

відповідь Чортківської міської ради № 10479/116/05 від 27.06.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_7 до органу опіки та піклування з питань забезпечення прав повнолітніх осіб при виконавчому комітеті Чортківської міської ради станом на 01.07.2023 року не звертався.

Колегія суддів вважає, що суд правомірно критично оцінив покази свідка ОСОБА_13 , яка є сестрою обвинуваченого ОСОБА_7 та вказала, що у брата після закінчення ПТУ почалися відхилення. Він втікав з дому, перебував в розшуку, лікувався в психіатричній лікарні. Лікар говорив, що в нього є психічні відхилення, проте на облік брата не ставили, а мама їздила до лікаря і брала таблетки для брата. Брат перебував вдома, їздив на заробітки. До лікаря їхати відмовлявся. Протягом останнього часу брат не хотів ставати на облік, бо говорив, що він здоровий. Зазначила, що в брата є загострення весною та восени сповільнене мислення, неадекватна поведінка.

Суд правильно вказав, що свідок ОСОБА_13 є зацікавлена в уникненні ОСОБА_7 кримінальної відповідальності за вчинене, окрім того, її показання об`єктивно не підтверджуються.

За таких обставин, суд першої інстанції, надавши належну правову оцінку доказам в кримінальному провадженні, у їх сукупності, прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_7 , будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин не прибув у визначений у повістці день і час до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військової служби у Збройних Силах України за призовом під час мобілізації, на особливий період, чим умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, тому його дії кваліфікував правильно за ст.336 КК України.

Посилання апелянта на те, що не було надано належної оцінки довідці військово-лікарської комісії, в якій відсутня відмітка про проходження флюорографії, що ставить під сумнів законність висновку про придатність до служби, а також не були досліджені докази, що стосуються психічного стану ОСОБА_7 , то такі є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_7 з моменту проведення медичного обстеження та отримання висновку ВЛК не оскаржив його до ВЛК військового комісару та до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду даного висновку, як це передбачено Наказом МОУ від 14.08.2008 №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України». Вказаний висновок не оскаржував до суду.

Що стосується психічного стану ОСОБА_7 , то з дослідженого судом висновку судово-психіатричного експерта №414 від 18.07.2023 року- ОСОБА_7 в момент скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення тимчасовими розладами та психічними захворюваннями не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 психічними захворюваннями не страждає.

Вказані обставини підтвердили допитані в суді експерт ОСОБА_10 та лікар психіатр Чортківської лікарні ОСОБА_11 .

За таких обставин, посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 була вручена бойова повістка без повного проходження медичної комісії, без дотримання встановленого порядку, є необґрунтованим.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, прийшов до правильного висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального розміру, передбаченого санкцією ст.336 КК України.

При цьому суд врахував, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Окрім цього, суд взяв до уваги характер та наслідки вчиненого злочину, те, що за станом здоров`я ОСОБА_7 придатний до війсьвої служби.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в обвинуваченого такої пом`якшуючої ознаки, як щире каяття, оскільки таке може бути тоді, коли є дієвим і включає в себе активні дії.

Проте, у матеріалах кримінального провадження відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_7 намагався виправити наслідки вчиненого, які конкретні дії для цього вживав.

Колегія суддів враховує, що відповідно до ч.1 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. І в умовах збройної агресії з боку іншої держави, Захист Вітчизни набуває особливого значення. Тому наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання, повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, про що зазначено в ч.1 ст.1 та ч.2 ст.50 КК України.

Відмова від захисту Батьківщини, свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, що може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави та в умовах воєнного стану є неприпустимим.

За наведених обставин колегія дійшла висновку, що призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі відповідає загальним засадам призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Враховуючи наведене, вирок суду першої інстанції є законним, мотивованим, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 03 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді