ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4110/23 Номер провадження 11-кп/814/829/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів з секретарем з участю: прокурора потерпілої законного представника потерпілої захисника обвинуваченої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000321 від 21.06.2023, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 16.09.2024 відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтави, громадянки України, з вищою освітою, не заміжньої, маючою на утриманні малолітню дочку 2022 року народження, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_10 засуджено за ч.1 ст.296 КК України на 1 рік пробаційного нагляду, поклавши на неї наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

По справі вирішено долю речових доказів.

За вироком суду, 19 червня 2023 року близько 19 години ОСОБА_10 , перебуваючи в парку «Павленківський», що розташований по вул. Шведській в м. Полтаві, тобто у громадському місці, яке є доступним для широкого кола людей, діючи з умисно з хуліганських спонукань, всупереч загально прийнятим в суспільстві правилам поведінки та нормам моралі, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, не зважаючи на присутніх у парку неповнолітніх дітей та дорослих осіб, без будь якого приводу, з особливою зухвалістю почала гучно вживати ненормативну лексику в бік дітей, які проводили дозвілля на лаві вищезазначеного парку.

У подальшому, ОСОБА_10 , діючи з особливою зухвалістю, вживаючи ненормативну лексику, розуміючи, що перебуває в громадському місці, не реагуючи на неодноразові зауваження оточуючих заспокоїтися, продовжуючи свої протиправні дії направлені на грубе порушення громадського порядку спочатку збила долонею руки окуляри, що були на обличчі неповнолітньої ОСОБА_7 та продовжуючи свою злочинну діяльність підбігла до неповнолітньої ОСОБА_11 , та замахнувшись відкритою долонею правої руки умисно нанесла їй один удар по обличчю зліва, що не спричинив тілесних ушкоджень.

Не зупинившись на досягнутому ОСОБА_10 ігноруючи встановлені в суспільстві правила поведінки та проявляючи демонстративну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, з метою приниження честі і гідності інших осіб, будучи впевненою у своїй безкарності, що супроводжувалося винятковим цинізмом безпричинно з хуліганських спонукань плюнула в обличчя перехожому, який намагався захистити дітей вдарила його по плечі, та з використанням ненормативної, образливої лексики продовжила ображати неповнолітніх дівчат, що сиділи на лаві принижуючи їх честь та гідність.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить змінити вирок суду щодо ОСОБА_10 та призначити їй покарання за ч.1 ст.296 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу розміром 510 грн.

Зазначає, що до обвинуваченої ОСОБА_10 слід застосувати ст.69 КК України та призначити останній основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.296 КК України, оскільки ОСОБА_10 вину у вчиненому визнала повністю, щиро розкаялась, активно сприяла розкриттю злочину, є одинокою матір`ю та має дитину 2022 р.н., раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.296 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_10 за вчинені кримінальні правопорушення, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Всупереч доводів обвинуваченого, покарання ОСОБА_10 призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винної, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, конкретні обставини провадження, дані про особу винної, наявність обставин що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_10 вчинила кримінальне правопорушення у присутності дитини, зокрема виражалась нецензурною лайкою та нанесла тілесні ушкодження неповнолітній потерпілій.

Таким чином, на переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, в межах санкції ч.1 ст. 296 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, є справедливим, достатнім і необхідним у даному випадку для виправлення обвинуваченої та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно суворим, а тому підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного покарання, про що поставлено питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави від 16.09.2024 відносно ОСОБА_10 залишити без змін

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4