Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/1440/25
У Х В А Л А

про призначення до судового розгляду

03 березня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

в підготовчому судовому засіданні з розгляду обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування кримінального провадження № 0000747 від 29.08.2024р., за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 212 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

28.02.2025р. до Центрального районного суду м. Миколаєва з Миколаївської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 212 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2025р. вказаний обвинувальний акт було розподілено, визначено склад суду та 28.02.2025р. передано для його розгляду.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав можливим призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачений та його захисники проти призначення справи до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, не заперечували.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Дане кримінальне провадження підсудне Центральному районному суду м. Миколаєва.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально - процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

За таких обставин, є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Також, в підготовчому судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 . В обґрунтування якого прокурор зазначив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні не тяжких злочинів і підставами для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків обвинуваченого.

Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували та просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку своїх захисників та просив застосувати до нього інший більш м`кий запобіжний захід.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до таких висновків.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23.08.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

Так, під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обраний відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, та не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 31.01.2025р. було задоволено клопотання слідчого щодо застосування запобіжного заходу у виді застави стосовно ОСОБА_3 . Відповідно зазначеної ухвали, щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн., та покладено обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

11 лютого 2025 року слідчим суддею Новоодеського районного суду Миколаївської області було постановлено ухвалу про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у виді застави на запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя при зміні запобіжного заходу зазначив, що в ході допиту ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що ОСОБА_3 всупереч обов`язків покладених на нього і роз`яснених слідим суддею, 02.02.2025р. та 03.02.2025р. за допомогою месседжера, який є додатком до соціальної мережі Фейсбук зв`язувався з ОСОБА_7 , а саме вислав останньому фотографії ухвали суду, надсилав повідомлення та здійснив голосовий дзвінок тривалістю 5 хвилин 33 секунди, чим порушив покладені на нього обов`язки. Під час спілкування ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_7 що останнього ймовірно запросять на допит, та якщо це станеться, після повідомити його про результати допиту.

Також, ОСОБА_3 не виконав у встановленому порядку вимоги щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує.

Таким чином, підставами для зміни запобіжного заходу слідчим суддею було порушення ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків та не внесення зазначеної судом суми застави.

В судовому засіданні стороною захисту не було представлено доказів, про те, що обставини які стали підставами для застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перестали існувати або зменьшились ризики.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів та бере до уваги доводи захисника та обвинуваченого, однак не вважає їх беззаперечно достатніми для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

При цьому, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого судом не встановлено.

Так, суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 опинившись на волі, зможе незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений фактично здійснюючи підприємницьку діяльність по купівлі - продажу за готівкові кошти сільськогосподарської продукції, щебню, піску та надання транспортних послуг має безпосередній вплив на свідків, а саме водіїв належних йому вантажних автомобілів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Доводи захисників та обвинуваченого в обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд відхиляє, оскільки вони не спростовують обставин, що вказують на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необхідних для тримання під вартою.

Також захисником ОСОБА_15 було подано клопотання про повернення позовної заяви прокурору, оскільки на думку захисника позов поданий не уповноваженою на то особою.

Заисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 підтримали клопотання захисника ОСОБА_15 та просили його задовольнити.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_15 .

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання захисника ОСОБА_15 , суд вважає його таким, яке подано передчасно, за такого в його задоволенні слід відмовити.

На підставі вище викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 314, 315, 615 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 212 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м. Миколаєва на 14 год. 00 хв. 11.03.2025р.

У судове засідання викликати учасників процессу.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 01.05.2025р. включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення позовної заяви прокурору відмовити.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1