Справа № 203/897/25
Провадження № 1-кп/0203/1209/2025
В И Р О К

іменем України

01 квітня 2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 04.01.2025 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , 2011 р.н., ОСОБА_5 , 2013 р.н., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 02.01.2025 (точного часу під час досудового розслідування встановити не надалось можливим), знаходячись на території Дніпропетровської області після звільнення з військової служби (точне місце під час досудового розслідування встановити не надалось можливим), знайшов два споряджені корпуси ручних осколкових, оборонних гранат Ф-1 та два модернізовані уніфіковані запала ручних гранат типу УЗРГМ, які у конструкційному поєднанні (штатним способом) утворюють дві оборонні осколкові ручні гранати типу Ф-1 промислового виготовлення, які відносяться до категорії бойових припасів; придатні для здійснення вибуху. Після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та носіння вказаних бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне придбання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищевказаний предмети є бойовими припасами, а також розуміючи, що не має передбаченого законом дозволу на поводження з вищевказаними предметами, ОСОБА_5 02.01.2025 у вечірній час (точного часу під час досудового розслідування встановити не надалось можливим), перебуваючи у вказаному місці, взяв до своїх рук два споряджені корпуси ручних осколкових, оборонних гранат Ф-1 та два модернізовані уніфіковані запала ручних гранат типу УЗРГМ, які у конструкційному поєднанні (штатним способом) утворюють дві оборонні осколкові ручні гранати типу Ф-1 промислового виготовлення, які відносяться до категорії бойових припасів; придатні для здійснення вибуху, здійснивши таким чином привласнення знайденого, таким чином придбав бойові припаси без передбаченого законом дозволу, які помістив до свого рюкзаку та почав носити при собі без передбаченого законом дозволу до моменту виявлення працівниками поліції.

У подальшому, 04.01.2025 о 19:27 год. на залізничному вокзалі станції Дніпро-Головний, розташованому за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 11, у ОСОБА_5 виявлено та вилучено працівниками поліції два споряджені корпуси ручних осколкових, оборонних гранат Ф-1 та два модернізовані уніфіковані запала ручних гранат типу УЗРГМ у конструкційному поєднанні (штатним способом) утворюють дві оборонні осколкові ручні гранати типу Ф-1 промислового виготовлення, які відносяться до категорії бойових припасів; придатні для здійснення вибуху, які він придбав та носив при собі без передбаченого законом дозволу.

За таких обставин дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.1 ст.263 КК України носіння, придбання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

06 лютого 2025 року між прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою ОСОБА_5 добровільно без примусу та тиску, беззастережно та в повному обсязі визнав свою винуватість в обсязі пред`явленого йому обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Сторони в угоді погодили покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Угодою сторін передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому судом в судовому засіданні.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав укладену сторонами угоду та просив її затвердити, призначивши обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, а також пояснив, що під час укладення угоди діяв добровільно, розуміє свої права та наслідки укладення угоди про визнання винуватості, наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості судом, дав згоду на застосування узгодженого сторонами провадження покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

При цьому, судом перевірено, що ОСОБА_5 цілком розуміє роз`яснені права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, суть обвинувачення та вид покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін провадження та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у відповідності до ст.124КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 368,370,373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 06 лютого 2025 року між прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000003 від 04.01.2025 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: відеозапис з бодікамери працівника СРПП ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області від 04.01.2025, який скопійований на оптичний носій диск DVD-R, та відеозапис з камери спостереження, розміщеної в центральному холі залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний за адресою: м.Дніпро,пл.Вокзальна,11 від 04.01.2025 року, який скопійований на оптичний носій диск DVD-R, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта для проведення судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/104-24/691-ВТХ від 17.01.2025 у розмірі 3979 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 50 копійок.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення негайно вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1