Справа № 953/1096/25
н/п 1-кс/953/1493/25
"21" лютого 2025 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
слідчого - ОСОБА_3 ,
підозрюваної ОСОБА_4 ,
захисників - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
секретар судового засідання ОСОБА_7 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, має на утриманні неповнолітню дитину, 2009 року народження, адміністратора експертної команди з проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, лікаря-хірурга з екстреної допомоги Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна лікарня №18» Харківської міської ради, зареєстрованої та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України,
Орган досудового розслідування встановив, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді лікаря хірурга експерта Міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», будучи раніше знайомою з ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що останній перебуває на військовому обліку у органах ТЦК та СП та є військовозобов`язаною особою, яка не має законних підстав для перетину державного кордону України, маючи на меті сприяти у отриманні ОСОБА_8 права безперешкодного перетинання кордону з території України, у березні-квітні 2023 року, але не пізніше 10 квітня 2023 року, більш точний час не встановлений, перебуваючи на території м. Харкова, під час особистої бесіди з ОСОБА_8 , запропоновувала йому отримати офіційний документ - «довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією», для отримання ОСОБА_8 у подальшому права безперешкодного перетину державного кордону України в умовах воєнного стану.
Після чого ОСОБА_4 у березні-квітні 2023 року, але не пізніше 10 квітня 2023 року, більш точний час не встановлений, перебуваючи на території м. Харкова, під час особистої бесіди з ОСОБА_8 повідомила, що надасть йому номер телефону особи, з якою ОСОБА_8 необхідно буде зустрітись та погодити подальші дії щодо встановлення останньому статусу інвалідності та отримання довідки МСЕК.
У період часу березень-квітень 2023 року, але не пізніше 10 квітня 2023 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_8 , перебуваючи на території м. Харкова, зустрівся з чоловіком, номер телефону якого надала йому ОСОБА_4 . Вказана особа під час спілкування з ОСОБА_8 , запропонувала йому отримати довідку МСЕК для отримання у подальшому права безперешкодного перетину державного кордону України, на що ОСОБА_8 погодився. Після чого ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа погодили умови проходження завідомо неправдивого, формального обстеження та лікування ОСОБА_8 з метою отримання статусу інваліда ІІ (другої) групи, тим самим сприявши за попередньою змовою зі ОСОБА_4 у незаконному переправленні ОСОБА_8 через державний кордон України, шляхом надання засобів.
11 травня 2023 року ОСОБА_4 , будучи членом комісії міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», усвідомлюючи, що пакет медичних документів на ім`я ОСОБА_8 є фіктивним, за відсутності ім`я ОСОБА_8 під час розгляду його медичної справи, внесла недостовірні відомості щодо нібито безпосереднього обстеження ОСОБА_8 , за результатами якого Міжрайонною Слобідською МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» встановлено останньому другу групу інвалідності, що підтверджується протокольним журналом засідань МСЕК, у якому ОСОБА_8 позначений під номером 1433/2 та журналом обліку довідок медико-соціальної експертної комісії, відповідно до якого ОСОБА_8 видано довідку від 11 травня 2023 року, серія та номер довідки 699511, номер акту огляду інваліда у МСЕК - 1433.
Орган досудового розслідування встановив, що станом на час проведення огляду, а саме - 11 травня 2023 року, інспектор відділу нагляду і безпеки ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_8 відповідно до табеля обліку використання робочого часу ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» у період квітень-травень 2023 року перебував на своєму робочому місці в приміщенні Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)», тобто не міг проходити огляд Міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ».
Під час подальшого досудового розслідування встановлено, що 16 листопада 2024 року ОСОБА_8 перетнув державний кордон України та не повернувся по теперішній час.
Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, тобто у сприянні організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом наданням засобів з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Окрім того, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді лікаря хірурга експерта Міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», до повноважень якої входило виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто, будучи службовою особою, 11 травня 2023 року, більш точний час не встановлений, внесла до офіційного документу завідомо неправдиві відомості, а саме до «Акту огляду медико-соціальною експертною комісією» (форма № 157/о, затверджена наказом МОЗ України №577 від 30.07.2012) № 1433 від 11 травня 2023 року щодо проведення огляду хворого ОСОБА_8 .
Так 11 травня 2023 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_4 , перебуваючи на робочому місці у приміщенні Міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», діючи умисно, достовірно знаючи про відсутність хворого ОСОБА_8 на огляді медико-соціальної експертної комісії у Міжрайонні Слобідській МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», шляхом написання рукописного тексту здійснила внесення до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей про результати огляду хворого ОСОБА_8 у «Акт огляду медико-соціальною експертною комісією» (форма № 157/о, затверджена наказом МОЗ України №577 від 30.07.2012) № 1433 від 11.05.2023, що у подальшому стало підставою для складання довідки № 699511 від 11.05.2023 Міжрайонною Слобідською медико-соціальною експертною комісією КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо встановлення ОСОБА_8 ІІ (другої) групи інвалідності строком на 3 роки.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, тобто в службовому підробленні, а саме - внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. 19 лютого 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України.
19 лютого 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України.
Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: даними акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 1433; даними висновку експерта № СЕ-19/121-25/486-ПЧ; даними відповіді КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації від 09.12.2024; даними висновку розширеної експертної комісії № 45; даними відповіді з Державної прикордонної служби України від 05.12.2024; даними відповіді з ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.01.2025; даними відповіді ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» від 13.11.2024; даними табелю обліку використання робочого часу у ДУ «Темнівська виправна колонія №100»; даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 14.11.2024.
Слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 підозрюється зокрема у вчиненні тяжкого злочину у сфері охорони державної таємниці, недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, що може спонукати підозрювану переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення. ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи, що досудове розслідування триває та вживаються слідчі та процесуальні дії з метою отримання доказів. Підозрювана може незаконно впливати на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні з метою спонукання їх давати неправдиві покази. Крім того, підозрювана може вчинити нове кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, від ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України відмовився. Зазначив, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.
Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання про заперечувала.
Захисники адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні надали письмові заперечення, в яких просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на те, що підозра у частині інкримінування ОСОБА_4 вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, є необґрунтованою, а заявлені ризики - не доведеними та не підтвердженими жодними доказами. Зазначили, що підозрювана має стійкі соціальні та родинні зв`язки, постійне місце проживання, роботу, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, у неї на утриманні перебуває її неповнолітня донька, 2009 року народження, та бабуся похилого віку. Підозрювана не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а тому просили обрати щодо неї більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
19 лютого 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України.
Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Підставою для звернення з даним клопотанням стало те, що у діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, від ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор відмовився у судовому засіданні.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у п.175 рішення ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: даними акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 1433; даними висновку експерта № СЕ-19/121-25/486-ПЧ; даними відповіді КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації від 09.12.2024; даними висновку розширеної експертної комісії № 45; даними відповіді з Державної прикордонної служби України від 05.12.2024; даними відповіді з ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.01.2025; даними відповіді ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» від 13.11.2024; даними табелю обліку використання робочого часу у ДУ «Темнівська виправна колонія №100»; даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 14.11.2024.
При цьому слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри, з огляду на те, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Слідчий суддя зауважує, що факти, які підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Дослідивши надані до клопотання письмові матеріали, слідчий суддя вважає підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України, обґрунтованою, докази можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень - достатніми.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджений ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки вона підозрюється зокрема у вчиненні тяжкого злочину у сфері охорони державної таємниці, недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, до того ж ризик переховування від суду та слідства зростає в умовах воєнного стану та війни.
Слідчий суддя зазначає, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, слідчий суддя враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, остання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваної.
Крім того, у судовому засіданні прокурором та слідчим підтверджений ризик того, що підозрювана може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи процедуру отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Так, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваної ОСОБА_4 , яка має зареєстроване місце мешкання у м. Харкові, незаміжня, має неповнолітню дитину, 2009 року народження, офіційно працевлаштована та має постійне джерело доходу, тобто має міцні соціальні та родинні зв`язки, раніше не судима, проте, наразі підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері охорони державної таємниці, недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.
Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим та прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , а також відомості про особу підозрюваної у їх сукупності, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 вважає за необхідне застосувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Під час розгляду клопотання вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_4 хоча і є раніше не судимою (інших відомостей під час досудового розслідування не встановлено), проте на даний час обґрунтовано підозрюється зокрема у вчиненні тяжкого злочину у сфері охорони державної таємниці, недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, що свідчить про надзвичайно високу суспільну небезпечність таких дій, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України.
Отже, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 вважаю за необхідне застосувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Даних щодо неможливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.
Доводи сторони захисту щодо доцільності обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не усуває зазначених вище ризиків, та як наслідок, можливості ухилення від кримінальної відповідальності, тому слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника.
Положеннями частини 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Нормами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначений розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Слідчий суддя, з урахуванням конкретних обставин справи, характеру та обставин вчинення інкримінованих підозрюваному діяння, як воно сформульовано стороною обвинувачення, враховуючи особу підозрюваного та беручи до уваги положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, вважає за доцільне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, що пов`язані з застосуванням запобіжних заходів, у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197 КПК України,
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" на 60 днів у межах строку досудового розслідування до 19 квітня 2025 року включно.
Підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент протягом строку дії відповідного запобіжного заходу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.
У разі внесення застави на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому вона проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти)для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити письмово прокуратуру і слідчого суддю Київського районного суду м. Харкова.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_4 вважається такою, щодо якої застосований запобіжний захід у виді застави.
Роз`яснити ОСОБА_4 та заставодавцю, що у разі невиконання покладених на підозрювану, обвинувачену обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України, а до підозрюваної, обвинуваченої може бути застосований інший запобіжний захід.
Строк дії ухвали встановити до 19 квітня 2025 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 - у той же строк, але з моменту вручення їй ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали складений 21 лютого 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1