Справа № 473/4648/24
Номер провадження1-кп/473/111/2025
ВИРОК

іменем України

"12" лютого 2025 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачена ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000168 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Миколаїв, громадянка України, з середньою освітою, ФОП « ОСОБА_4 », має у господарюванні магазин «Наталі», раніше не судима, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2

яка обвинувачується у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04 серпня 2024 року в період часу з 18:00 по 18:50 год., більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 прибула за адресою АДРЕСА_3 , де постійно проживала ОСОБА_5 . Діючи умисно, протиправно, без належного дозволу володільця та інших законних підстав, ОСОБА_4 шляхом зняття з петель металевої брами, незаконно проникла на земельну ділянку домоволодіння, розташовану за адресою АДРЕСА_3 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 на праві приватної власності та перебуває у фактичному користуванні останньої. Своїми діями ОСОБА_4 порушила гарантії недоторканості володіння ОСОБА_5 , визначені ст.30 Конституції України, ст.13 Кримінального процесуального кодексу України, ст.311 Цивільного кодексу України, згідно яких не допускається проникнення до володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку, інакше як за вмотивованим рішенням суду.

В судовому засіданні 09 жовтня 2024 року обвинувачена ОСОБА_4 пред`явлене обвинувачення визнала частково, а саме не визнала те, що знімала браму з петель, проте визнала факт проникнення на територію домоволодіння та пояснила, що 04.08.2024 року вона прибула до місця проживання потерпілої, оскільки та мала борг в її магазині. ОСОБА_5 не віддавала борг 1500 грн., на дзвінки не відповідала та казала, що не буде віддавати борг, на городі борг не відпрацьовувала. Коли вона прийшла до будинку, то ворота були зняті та був поганий запах. Тому вона переступила та пройшла до двору. Потерпіла була в подертому одязі. ОСОБА_6 був поруч, оскільки дресирував собаку.

Вказала, що ворота були зняті та вона їх переступила, зайшла на подвір`я, так як звала потерпілу, а та не виходила. Зазначила, що потерпіла її штовхнула, а ОСОБА_7 їх рознімала. Оскільки потерпіла її штовхнула та вона впала, з неї зірвані були ланцюжки, які вона потім знайшла. Вказала, що ОСОБА_8 їх рознімала та ОСОБА_6 був на вулиці.

Другий раз з ОСОБА_6 зайшли, оскільки просили дозволу зайти та знайти ланцюжки. Як заходила перший раз до подвір`я то дозволу не питала. Зазначила, що без дозволу потерпілої зайшла на подвір`я. Внаслідок бійки загубила прикраси, які потім знайшла.

В судовому засіданні 12 лютого 2025 року ОСОБА_4 вже повністю визнала пред`явлене обвинувачення та вказала, що згодна сплатити штраф у розмірі 1700 грн , як про це просила прокурор в дебатах, зазначила, що має відповідний рівень доходів для цього.

В судовому засіданні 09 жовтня 2024 року потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що точно дату вона не пам`ятає. Вказала, що обвинувачена приїхала до воріт її будинку і хотіла влаштувати розборки, била кулаками в ворота. Трусила ворота та зняла їх з петель. Після чого ОСОБА_9 зайшла у подвір`я, а вона питала, що та робить. Обвинувачена була нетвереза та сталася бійка, тому вона викликала поліцію. Обвинувачена здерла з неї нічну сорочку. Вказала, що обвинувачена була із ОСОБА_10 , яка її перша вдарила. Потім прийшов кінолог, який дресирував собаку обвинуваченої, та який також був на місці події. ОСОБА_11 давала команду собаці, аби натравити на потерпілу, проте ОСОБА_6 все згладив, він рознімав бійку. Потім вони втрьох на авто ОСОБА_11 поїхали. ОСОБА_7 та ОСОБА_11 були п`яні, а ОСОБА_6 був нормальний та їх заспокоював. Потерпіла вказала, що їй стало зле. У обвинуваченої зникли ланцюжки та ті повернулися та знайшли прикраси у неї на подвір`ї.

Про допит свідків та дослідження документів сторони провадження клопотань не заявляли і не наполягали, тому із врахуванням таких засад кримінального провадження як змагальність (ст.22 КПК України) та диспозитивність (ст.26 КПК України) ці докази судом не досліджувалися.

Прокурор надала документи, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 .

Оцінюючи докази в їх сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведено та кваліфікує її дії за ч.1 ст.162 КК України як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Під іншим володінням особи з огляду на положення ч.2 ст.233 КПК України розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Згідно із Постановою Верховного Суду від 18 квітня 2023 року справа № 722/151/20провадження № 51-71км22:

«18. Суд зазначає, що об`єктом посягання при незаконному проникненні до житла або іншого володіння є перш за все право на особисте життя та приватність, які тісно пов`язані із житлом та іншим володінням особи.[2] Тому статті 162 КК застосовується, навіть якщо таке проникнення жодним чином не позначається на праві власності або іншому праві володіння, а також може застосовуватися у випадку, навіть якщо таке проникнення здійснюється власником відповідного майна без законних підстав. Таким чином, питання про те, на яких правових підставах житло або інше володіння, куди здійснено незаконне проникнення, фактично належить особі, не має значення для кваліфікації дій за статтею 162 КК».

Згідно із ст.65 КК України при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, дані про особу обвинуваченої, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України є її щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України встановлено не було.

Щодо даних про особу обвинуваченої, то суд враховує те, що ОСОБА_4 вину за пред`явленим обвинуваченням визнала, нічого не оспорювала, просила суворо не карати, вона не має судимостей; не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та нарколога; за місцем проживання характеризується позитивно, є ФОП та має статус тимчасово переміщеної особи, те, що вчинене ОСОБА_4 правопорушення відносяться до проступків, наявність пом`якшуючої відповідальність обвинуваченої обставини, тому суд вважає, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових правопорушень можливе у разі призначення їй покарання в межах санкції ч.1 ст.162 КК України у вигляді штрафу.

Витрати на залучення експертів, речові докази, цивільний позов - відсутні.

Керуючись ст.ст.373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною за пред`явленим їй обвинуваченням у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до п.2-1 ч.1 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються: 2-1) особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченою в той же строк з дня вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1