490/9427/24 24.01.2025
н/п 1-кс/490/504/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9427/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, що проходить військову службу на посаді робітника підсобного господарства в/ч НОМЕР_1 , військове звання матрос, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст.89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 6 ст.152, ч.1 ст.263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 6 ст.152, ч.1 ст.263 КК України, за наступних обставин.

Так, у жовтні 2024, але не пізніше 16.10.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за місце свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , разом з малолітньою донькою своєї співмешканки ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, у ОСОБА_4 , який знаходячись у вказаному місці, свідомо знаючи, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітньою, враховуючи її зовнішній вигляд та малолітній вік, тобто усвідомлюючи те, що остання не досягла чотирнадцятирічного віку та не може об`єктивно сприймати те, що відбувається навколо неї, виник злочинний умисел спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_8 з використанням своїх геніталій, та на задоволення статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де діючи умисно, протиправно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи цілеспрямовано та рішуче, з метою задоволення своїх сексуальних потреб, користуючись відсутністю інших осіб у квартирі, покликав до себе малолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій сказав роздягнутися, після чого ліг на ліжко та використовуючи безпорадний стан малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , в силу її малолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду (зокрема, в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку та індивідуальних особливостей, у зв`язку з чим остання не могла чинити йому активний опір, використовуючи свою значну фізичну перевагу та вчиняючи психологічний тиск, достовірно знаючи про малолітній вік потерпілої, можливість настання тяжких наслідків у вигляді психологічних травм, проти волі останньої, здійснив із нею вагінальний статевий акт із використанням своїх геніталій.

Вказані дії підозрюваного ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст.152 КК України як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Крім того, що у жовтні 2024, але не пізніше 16.10.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за місце свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , разом з малолітньою донькою своєї співмешканки ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, у ОСОБА_4 , який знаходячись у вказаному місці, свідомо знаючи, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітньою, враховуючи її зовнішній вигляд та малолітній вік, тобто усвідомлюючи те, що остання не досягла чотирнадцятирічного віку та не може об`єктивно сприймати те, що відбувається навколо неї, виник злочинний умисел спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з використанням своїх геніталій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_8 з використанням своїх геніталій, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, ОСОБА_4 , перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де діючи умисно, повторно, протиправно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи цілеспрямовано та рішуче, з метою задоволення своїх сексуальних потреб, користуючись відсутністю інших осіб у квартирі, покликав до себе малолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого оголений ліг на ліжко та використовуючи безпорадний стан малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , в силу її малолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду (зокрема, в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку та індивідуальних особливостей, у зв`язку з чим остання не могла чинити йому активний опір, використовуючи свою значну фізичну перевагу та вчиняючи психологічний тиск, достовірно знаючи про малолітній вік потерпілої, можливість настання тяжких наслідків у вигляді психологічних травм, проти волі останньої, вступив в статевий зв`язок, тобто ввів свій статевий орган в ротову порожнину малолітньої ОСОБА_8 , таким чином умисно вчинив дії сексуального характеру пов`язані із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням власних геніталій щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Вказані дії підозрюваного ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 6 ст.152 КК України як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, повторно.

Окрім цього, згідно з Постановою Верховної ради України від 17.06.1992 №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна» визначено, що зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян.

Крім того, підпунктами 1-4, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 576 від 12.10.1992 та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, визначено, що придбання, зберігання та використання вогнепальної зброї, боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів здійснюється лише на підставі спеціальних дозволів.

В першому пункті додатку № 1 Постанови Верховної Ради України №2471-XII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна» зазначено, що зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України без дозволу органів внутрішніх справ.

Згідно з пунктами 9, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється: на вибухові матеріали і речовини, їх перевезення, а також сховища та склади, де вони зберігаються, у порядку, визначеному Держнаглядохоронпраці разом з МВС. Посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

В пункті 2 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 зазначено, що видача дозволів громадянам на придбання, зберігання та носіння зброї здійснюється після проведеного з ними вивчення матеріальної частини зброї, правил поводження з нею, її застосування та використання, що здійснюється у пунктах вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування після здачі заліку та отримання довідки про вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування.

Однак, в порушення зазначених вимог законодавства, ОСОБА_4 , у невстановленому в ході досудового розслідуванні місці та в невстановлений час, незаконно придбав: корпус гранати типу «РГД-5» у кількості 1 шт., підривач типу УЗРГМ до РГД-5 із маркуванням 117-82 УЗРГМ-2 583, а в подальшому незаконно придбані предмети переніс до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .

Після чого, 23.10.2024 в період часу з 13:31 год. по 16:27 год., в ході проведення санкціонованого обшуку, за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено: корпус гранати типу «РГД-5» у кількості 1 шт., підривач типу УЗРГМ до РГД-5 із маркуванням 117-82 УЗРГМ-2 583, які відповідно до довідки УВТС ГУНП в Миколаївській області про категорію вибухонебезпечності відносяться до другої категорії вибухонебезпечності, які останній незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

Вказані дії підозрюваного ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст.263 КК України як незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

23.10.2024 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 4,6 ст.152, ч.1 ст.263 КК України.

25.10.2024 р. ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.12.2024 року включно.

16.12.2024 р. постановою в.о. керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001384 від 22.10.2024 р. продовжено до 3-х місяців, до 23.01.2025 року включно.

20.12.2024 р. ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 продовжено до 23.01.2025 року включно.

22.01.2025 р. ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва строк досудового у кримінальному провадженні №0001384 від 22.10.2024 р. за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4,6 ст.152, ч.1 ст.263 КК України продовжено до п`яти місяців, до 23.03.2025 року включно.

В обґрунтування клопотання вказано, що завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали продовження строку запобіжного заходу не представляється можливим у зв`язку з тим, що необхідно виконати процесуальні дії, проведення та завершення яких потребує додаткового часу, а саме: отримати висновок судово-психологічної експертизи; з урахуванням отриманого висновку повідомити ОСОБА_4 про зміну раніше повідомленої підозри; надати доступ стороні захисту до матеріалів досудового розслідування з дотриманням вимог ст. ст. 103, 104, 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, необхідність у проведені яких виникне під час досудового розслідування кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного і неупередженого процесуального рішення, проте на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, пославшись на обставини у ньому викладені.

Підозрюваний ОСОБА_4 , який свою винуватість у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень не визнав, від надання пояснень відмовився, та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні, пославшись на необґрунтованість підозри, просили відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши доводи клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до переконання про необхідність задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного.

Відповідно до вимог ст.ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

Відповідно ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 6 ст.152, ч.1 ст.263 КК України, підтверджується даними: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 ; протоколу допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_8 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколу допиту спеціаліста ОСОБА_9 ; протоколу обшуку житла від 23.10.2024; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину відповідно до ст. 208 КПК України; довідок про наявність вибухонебезпечних матеріалів; висновку за результатами проведення судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/115-24/200034-ВТХ; психологічного висновку спеціаліста Миколаївського міського центру соціальних служб ММР.

При цьому, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом під час розгляду кримінального провадження, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Ризики, встановлені слідчим суддею 20.12.2024 р. під час вирішення питання про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшилися.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 , який неодружений, утриманців не має, до кримінальної відповідальності притягується не вперше, постійного зареєстрованого місця проживання у м. Миколаєві не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у останнього, обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.152 КК України, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину відповідно до ст. 12 КК України, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст.152 КК України, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину відповідно до ст.12 КК України, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавленням волі, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, тобто у вчиненні тяжкого злочину відповідно до ст. 12 КК України, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, володіє інформацією про місце проживання потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_7 , оскільки проживав з ними разом протягом тривалого часу, що дає обґрунтовані підстави вважати, що продовжують існувати ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та незаконного впливу на свідків та потерпілу, яка є малолітньою.

Також, слідчий суддя приходить до висновку про те, що дійсно на даний час слідчим не проведено усі необхідні слідчі та процесуальні дії для отримання доказів, які в подальшому можуть бути використаними під час судового розгляду кримінального провадження.

Строк досудового розслідування з урахуванням обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 20.12.2024 р., продовжено ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєвадо 5 місяців, тобто до 23.03.2025 року включно.

З урахуванням продовження існування вищевказаних ризиків, вагомості досліджених у судовому засіданні даних про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 6 ст.152, ч.1 ст.263 КК України, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, особи підозрюваного, того, що хід досудового розслідування потребує проведення подальших слідчих дій у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, є обґрунтованою, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і саме ці обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 194 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4,6 ст.152, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_4 , строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 22 березня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1