У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/13110/24

№ 1-кп/183/2228/24

14 січня 2025 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

провівши в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0003097 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Марганець, Дніпропетровьскої області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, без постійного місця проживання, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, перебуває на посаді солдата резерву НОМЕР_1 роти резерву військової частини НОМЕР_2 , судимого:

-17.04.2024 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

26 грудня 2024 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0003097 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Прокурор вважала за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, зазначивши, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Також прокурор заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому строком на 60 днів, з метою забезпечення судового розгляду, так як нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилися, ризики, враховані судом при застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою та продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою на сьогодні не змінилися.

Обвинувачений вважав можливим призначення судового розгляду та просив застосувати інший запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник вважав можливим призначення судового розгляду, підтримав позицію обвинуваченого щодо запобіжного заходу та зазначив, що немає підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики достатньо не доведені, обвинувачений не переховувався під час досудового розслідування.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов висновку про таке.

Обвинувальний акт підсудний Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області, підстав для закриття кримінального провадження, зупинення чи повернення обвинувального акту суд не встановив.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затверджені прокурором дотримані вимоги закону.

Питання про витребування речових доказів, долучених до матеріалів кримінального провадження підлягає вирішенню під час розгляду справи по суті, відповідно до вимог ст. 349 КПК України.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Відповідно до ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перед судом прокурором доведено, що на теперішній час продовжують існувати та не зменшились передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування та продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що обвинуваченому загрожує покарання до 10 років позбавлення волі, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування існує реальна можливість продовження останнім злочину, передбаченого ст. 407 КК України.

Разом з тим, суд вважає недоведеним поза розумним сумнівом ризик за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки допитані свідки у підпорядкуванні підозрюваного не перебували, є старшими за званням та досвідом служби, і сама по собі обізнаність з анкетними даними таких свідків без інших вагомих доказів та обставин не можуть свідчити про існування такого ризику.

Враховуючи сукупність викладених обставин, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, для запобігання вищевказаним ризикам, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого доцільно продовжити дію застосованого раніше до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказане в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є тримання під вартою.

Ця норма має імперативний характер, тому суд зобов`язаний її дотримуватися у всіх випадках вирішення питання про обрання, скасування, зміну або продовження запобіжного заходу.

Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України покладає на слідчого суддю, суд обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Зокрема, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України (ч. 4 ст. 183 КПК України).

Однак слідчий суддя, вважає за можливе одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, а саме у розмірі 20 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560, 00 грн. та є достатньою для внесення її як застави.

Таким чином, враховуючи вказані вище обставини та особу обвинуваченого, заслухавши прокурора, вислухавши думку захисника, обвинуваченого, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України необхідно продовжити до 14 березня 2025 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 314-317, 376 КПК України, суд,

постановив:

Кримінальне провадження № 0003097 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України призначити до судового розгляду в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області на 23 січня 2025 року о 14 год. 00 хв.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 березня 2025 року включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, а саме у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560, 00 грн. та є достатньою для внесення її як застави.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі звільнення ОСОБА_3 з-під варти під заставу покласти на нього строком на два місця з дня внесення застави такі обов`язки :

- за першою вимогою прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з місця дислокації військової частини, в якій ОСОБА_3 проходить військову службу, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проходження служби та свого місця перебування;

- утримуватися від спілкування зі свідками у зазначеному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_3 з-під варти внаслідок внесення застави визначеної в ухвалі суду, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки пов`язані із продовженням запобіжного заходу.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, для якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Попередити обвинуваченого, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, а до обвинуваченого може бути застосовано запобіжний захід у виді застави у більшому розмірі або інший запобіжних захід з урахуванням положень ч.7 ст. 194 КПК України.

Копію ухвали направити для виконання начальнику гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Викликати в судове засідання обвинуваченого, повідомити прокурора, захисника, викликати свідків.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення лише в частині продовження запобіжного заходу.

Суддя ОСОБА_1