У Х В А Л А

про зміну запобіжного заходу

05.02.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегіально в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

під час відкритого судового засідання в залі суду м. Херсона з розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000086 від 08.01.2019 (об`єднаному з кримінальним провадженням під №0001256 від 19.08.2023), за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області (колегія у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) перебуває об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , відносно якого ухвалою слідчого судді від 22.08.2023 обрано запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою», продовжений востаннє ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.11.2024 строком до 14.01.2025.

І. Доводи клопотання сторони обвинувачення

Так прокурором заявлено клопотання про продовження щодо ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою», в обґрунтування якого зазначеного про існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, актуальність яких на даному етапі кримінального провадження не зменшилась.

ІІ. Доводи сторони захисту

Захисник ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу, на обґрунтування якого зазначив наступне. Всі докази вже долучено до матеріалів кримінального провадження, як і допитані свідки у даному кримінальному провадженні, які у свою чергу жодних показань проти нього суду не надавали. Твердження про можливість переховування є абсурдною, оскільки ОСОБА_6 є потерпілим внаслідок протиправних дій окупаційних військ під час окупації м. Херсона, а тому навіть за наявності можливості не буде виїжджати або на окуповану територію або до рф. Сам факт тяжкості кримінального правопорушення не може бути єдиним та визначальним, крім того слід враховувати, що зібрані по справі докази не вказують на його причетність до спричинення смерті потерпілому. Звернув увагу суду на ту обставину, що наявні актуальні відомості щодо зареєстрованого місця проживання обвинуваченого, який у свою чергу і планує проживати за відповідною адресою.

Обвинувачений підтримавши клопотання обвинуваченого, заперечив проти клопотання прокурора, вважав за можливе застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, що буде достатньою запорукою належною процесуальної поведінки обвинуваченого.

ІІІ. Оцінка та висновки суду

Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так відносно обвинуваченого ОСОБА_6 з 22.08.2023 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою у зв`язку з підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Разом з цим, тривале тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принципи поваги до свободи особистості. Також згідно з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Крім того, суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча неодноразово і визначалась як слідчим суддею так і судом як визначаючий елемент при оцінці ризику ухилення від суду, однак на думку суду на даному етапі кримінального провадження не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою або самостійною підставою для тримання особи під вартою чинним законодавством України не визначається, а повинна враховуватися з іншими обставинами, які вказані в ст. 177, ст. 183 КПК України.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Так, у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 р. у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м?якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 р. по справі «Хайреддінов проти України».

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного заходу.

При цьому береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув?язення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти. При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя(Справа ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії»).

Згідно правової позиції ЄСПЛ у рішенні в справі «Харченко проти України» «розумність» строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, щодо можливості його звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р.).

Так з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, до затримання мав зареєстроване місце проживання, яке на даний час залишилось незмінним, хоча на його утриманні і відсутні неповнолітні утриманці, проте раніше долучені відомості свідчать про те, що обвинувачений потребує як сторонньої допомоги та і належного медичного спостереження.

При цьому на користь звільнення обвинуваченого свідчить і відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, усталений спосіб життя, відсутність доведених спроб ухилитися від правосуддя (Справа Європейського суду з прав людини «Пунцельт проти Чехії»).

Станом на день розгляду клопотання нових доказів на підтвердження того, що обвинувачений буде ухилятись від виконання процесуальних рішень суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином матеріали кримінального провадження не містять.

Враховуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вимоги та практику кримінального судочинства на гуманізацію та підвищення гарантій захисту прав особи, з огляду на об`єктивну тривалість судового провадження, суд, вважає недоцільним подальше тримання ОСОБА_6 під вартою.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 із тримання під вартою на іншій запобіжний захід домашній арешт, та покладання на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 199, 331, 369, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу «тримання під вартою» на «домашній арешт» щодо ОСОБА_6 задовольнити.

Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Аннівка Братського району Миколаївської області) у виді тримання під вартою змінити на домашній арешт.

Заборонити ОСОБА_6 залишати житло за адресою зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , в період часу з 18:00 години до 07:00 години наступного дня.

Покласти на ОСОБА_6 наступні процесуальні обов`язки:

1) прибувати до суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із м. Херсона без дозволу суду;

3) повідомляти суд та орган внутрішніх справ за місцем проживання про зміну місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5) не відвідувати кафе, ресторани, їдальні та інші місця, де відпускають на розлив спиртні напої;

6) не з`являтись в громадських місцях в нетверезому стані;

Роз`яснити ОСОБА_6 , що працівники органів внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтись в його житло, вимагати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Виконання ухвали доручити Відділу поліції №2 Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області.

Строк дії ухвали до 05 квітня 2025 року.

Покладені обов`язки довести до відома обвинуваченому ОСОБА_6 та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути покладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2-х розмірів мінімальної заробітної плати.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Аннівка Братського району Миколаївської області) з під варти в залі суду негайно.

Копію ухвали направити на адресу Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» та Відділу поліції №2 Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області для виконання.

Головуючий: ОСОБА_8

Судді: ОСОБА_9

ОСОБА_10