Справа № 461/2346/25
Провадження № 1-в/461/53/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 року. м. Львів.

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

лікаря Львівської багатопрофільної лікарні № 19 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву засудженого ОСОБА_5 про звільнення від покарання у зв`язку із тяжкою хворобою,-

ВСТАНОВИВ:

26.03.2025 року до Галицького районного суду м. Львова надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про звільнення від подальшого виконання покарання у зв`язку з важкою хворобою. Заява мотивована тим, що у ОСОБА_5 відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого від 26.03.2025 року діагностовано тяжке захворювання, що перешкоджає подальшому відбуванню покарання. Тому просить вимоги заяви задовольнити.

Розгляд заяви проводився за відсутності засудженого, оскільки він подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності вимоги заяви підтримує та просить задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти задоволення заяви не заперечив.

Лікар багатопрофільної лікарні №19 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» у Львівській області, підтримав висновок лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого, проти задоволення заяви не заперечив.

Заслухавши думку учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволені заяви слід відмовити, враховуючи таке.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання про звільнення від покарання за хворобою.

В статті 152 КВК України зазначено, що однією з підстав звільнення від відбування покарання є хвороба особи.

Відповідно до ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 КВК України подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби надсилається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилається висновок спеціальної лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

ОСОБА_5 засуджений вироком Белградського районного суду Одеської області від 13.12.2021 року за ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі. Початок строку покарання 21.07.2021 року. Кінець строку відбування покарання 21.07.2029 року.

Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого від 26.03.2025 року засудженому постановлено наступний діагноз: рак правого мигдалика з поширенням на язиково-піднебінні і язиково-глоткові зв`язки, м`яке піднебіння справа і корінь язика Т4N0М0 IV стадія, IV клінічна група. Хронічна лімфоцитарна лейкемія. Гіпертонічна хвороба II ст., .2 ст., ризик 3. ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. СН 1, NYNА. Хронічний бронхіт в стадії ремісії. ЖКХ: Хронічний калькульозний холецистит, ст.ремісії.

Дане захворювання перешкоджає подальшому відбуванню покарання згідно з пунктом 1 розділу 4 Переліку захворювань, які є підставою для подання в суд матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року №. 1348/5/572, Зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 року за № 990/25767.

Однак, згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 2-3 постанови «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» № 8 від 28 вересня 1973 року, сам факт захворювання засудженого на тяжку хворобу не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини. Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 , встановлено, що останній засуджений за особливо тяжкий злочини.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 перебуває на лікуванні у Львівській багатопрофільній лікарні (№19) філії Державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» у Львівській області. Засуджений ОСОБА_5 отримує у Львівській багатопрофільній лікарні (№19) філії Державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» у Львівській області симптоматичне лікування, яке здійснюється за державний рахунок, його стан здоров`я підтримується лікарями на належному рівні та не перешкоджає утриманню в установі виконання покарань.

Розглянувши матеріали заяви, заслухавши думку прокурора, пояснення лікаря, дослідивши особову справу засудженого, враховуючи характер та спосіб вчинення злочину, суспільну небезпеку особи засудженого, те, що вчинений ним злочин є особливо тяжким та те, що хвороба ОСОБА_5 за своєю тяжкістю та характером на даний час не перешкоджає відбуванню ним покарання, а отримання постійної професійної медичної допомоги запобігає серйозному погіршенню стану здоров`я та інших тяжких наслідків, його стан є стабільний, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 84 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_5 про звільнення від покарання у зв`язку із тяжкою хворобою - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .