справа № 631/1931/24
провадження № 1-кп/631/188/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2024 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , вивчивши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку разом із доданими до нього матеріалами й розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 грудня 2024 року під № 0000247, щодо обвинувачення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Караван Нововодолазького району Харківської області, громадянин України, має загальну середню освіту, непрацевлаштований, не навчається, неодружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та батьків похилого віку не має, не є особою з інвалідністю, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2024 року за вхідним № 8987/24-вх. до Нововодолазького районного суду Харківської області в порядку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 301 КПК України, надійшов складений прокурором обвинувальний акт із доданими до нього документами разом із клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні та матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 грудня 2024 року під № 0000247, щодо вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення у виді кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України (ар. 66).

Зазначений обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, в день надходження передано на розгляд головуючого судді ОСОБА_1 (ар. 77).

Вирішуючи питання щодо здійснення судового провадження у першій інстанції, судом встановлено, що прокурор Берестинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій згідно з приписами ст. 36 і 37 КПК України на підставі постанови про призначення групи прокурорів, прийнятої 06 грудня 2024 року заступником керівника Берестинської окружної прокуратури ОСОБА_4 , надані відповідні повноваження, надіслала обвинувальний акт, з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні (ар. 14).

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта, суд розглядає його без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

При цьому, як передбачено ч. 1, 3 ст. 302 КПК України, прокурор, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду, він до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додає їх відповідні письмові заяви та матеріали досудового розслідування.

Вивчаючи матеріали кримінального провадження, суд упевнився, що 25 грудня 2024 року потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надала прокуророві свою письмову згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням її права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, а також з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні, що виклала у формі відповідної заяви (а. с. 6).

Також, суд переконався, що підозрюваний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у той же день, а саме, 25 грудня 2024 року, в присутності законного представника ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , що діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги) серії АХ №1224259 від 25 грудня 2024 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 23 жовтня 2000 року № 316, склав письмову заяву щодо беззаперечного визнання ним своєї винуватості у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, згодою із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до змісту ч. 2 ст. 302 КПК України та наданням згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (ар. 7-8, 48-49).

Перевіркою матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 грудня 2024 року під № 0000247, щодо вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення у виді кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та змісту обвинувального акта із доданими до нього документами, зокрема, письмовою заявою підозрюваного, засвідченою його підписом та підписом його захисника, доведене беззаперечне визнання ОСОБА_2 своєї винуватості у інкримінованому йому органом дізнання кримінальному проступку за встановлених дізнанням обставин.

За викладених обставин, у відсутності наявних перешкод для здійснення судового розгляду у п`ятиденний строк з дня отримання цього обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, суд вважає можливим за результатами спрощеного провадження ухвалити вирок.

Отже, органом досудового розслідування встановлено та не оспорюється учасниками судового провадження, що 28 листопада 2024 року у неповнолітнього ОСОБА_2 та особи, матеріали щодо якої розслідуються в окремому провадженні, виник раптовий умисел на незаконне проникнення до житла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Цього ж дня, близько 18 години 30 хвилин, більш точний час в ході дізнання не встановлено, ОСОБА_2 разом з особою, матеріали щодо якої розслідуються в окремому провадженні, прибули до домоволодіння ОСОБА_5 за вище вказаною адресою.

Після цього, реалізуючи вище означений умисел, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, в порушення вимог статті 30 Конституції України, яка гарантує недоторканість житла, за відсутності користувача домоволодіння, без дозволу та в супереч його волі, ОСОБА_2 та особа, матеріали щодо якої розслідуються в окремому провадженні, через не зачинену хвіртку воріт зайшли на територію подвір?я за місцем мешкання ОСОБА_5 , після чого особа, матеріали щодо якої розслідуються в окремому провадженні, декількома ударами ноги відкрив зачинені на замок вхідні двері житлового будинку та разом з ОСОБА_2 вони проникли всередину будинку. Своїми діями ОСОБА_2 порушив конституційне право ОСОБА_5 на недоторканість житла.

Тому всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час досудового розслідування у формі дізнання, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_2 доведена повністю. Його дії відповідають складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, і правильно кваліфіковані як незаконне проникнення до житла, у зв`язку із чим обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Призначаючи покарання ОСОБА_2 , суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують йому покарання.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої ст. 12 КК України, санкції ч. 1 ст. 162 цього ж кодексу, а також особливостей та обставин його вчинення, й доходить висновку, що обвинуваченим дійсно вчинене кримінальне правопорушення яке за кримінальним законом вважається проступком.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд ураховує що ОСОБА_2 , має постійне місце мешкання та реєстрації, за місцем проживання характеризується задовільно, не працевлаштований, не навчається, на обліку у наркологічному диспансері та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд, відповідно до положень ст. 66 КК України, визнає щире каяття та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставини, які згідно зі ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, на думку суду відсутні.

Пленум Верховного суду України у пункті 1 своєї Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (зі змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Статтею 98 КК України визначено перелік видів покарань, які можуть бути застосовані судом до неповнолітніх як основні види покарання.

Санкцією ст. 162 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Натомість, вирішуючи питання про призначення покарання, суд доходить висновку, що ні одне із визначених санкцією ч. 1 ст. 162 КК України покарань, не може бути застосовано до обвинуваченого, виходячи з наступного:

-штраф не може бути застосований, оскільки обвинувачений не має самостійного доходу, власних коштів та майна, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 99 КК України, за якою штраф застосовується лише до неповнолітніх, які мають самостійний дохід, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

-виправні роботи можуть бути призначені неповнолітньому за місцем роботи згідно з ч. 2 ст. 100 КК України, проте обвинувачений не працевлаштований.

-з урахуванням вимог ст. 61, ч. 1 ст. 98 КК України до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом не може бути застосовано основне покарання у виді обмеження волі.

Як роз`яснено п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами) суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, якщо санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. У таких випадках суд повинен постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Отже судом встановлено, що обвинувачений є неповнолітнім, що ніде не працює та не має самостійного доходу, власних коштів або майна, на яке може бути звернено стягнення, а відтак відповідно до ст. 61, 98, 99 КК України йому не може бути призначено жодне із альтернативних видів покарань, визначених санкцією ч. 1 ст. 162 КК України.

За таких підстав суд доходить висновку що ОСОБА_2 має бути визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України, та одночасно звільнений від покарання, оскільки таким чином один з найголовніших елементів реалізації кримінальної відповідальності - осуд особи, яка вчинила злочин, залишається і знаходить своє відображення в обвинувальному вироку.

У рамках цього кримінального провадження цивільний позов поданий не був, процесуальних витрат немає, заходи забезпечення не застосовувались, речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 31, 100, 124, 126, 291, 293, 302, 349, 368 376, 381, 382, 392 - 395, 532 535 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та звільнити його від призначення покарання.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляція в Харківський апеляційний суд через Нововодолазький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1