Провадження № 1-в/635/224/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 засуджений за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2022 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій проти задоволення клопотання не заперечував, просив розглядати справу без його участі.

Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив розглядати справу без його участі.

Суд, розглянувши заяви прокурора, представника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» та засудженого, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Семенівка Полтавської області, громадянин України, який має середню освіту, не одружений, не працевлаштований, раніше засуджений за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2007 року за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 309, ст. 69, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2013 року за ч. 2 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт; вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 05 березня 2014 року за ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України до 3 місяців 15 діб арешту; вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2014 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт; вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2014 року за ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України до 3 місяців 14 діб арешту; вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 12 серпня 2015 року за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 11 квітня 2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 06 лютого 2019 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі; вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 22 квітня 2019 року за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 21 травня 2021 року за відбуттям строку покарання; вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2021 року за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2022 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Так 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року.

Згідно вказаного Закону стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у випадку якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього кодексу для відповідного року.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

З викладеного вбачається, що два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 02 лютого 2022 року Семенівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, призначено ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, з урахуванням вироку Семенівського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2021 року до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

09 грудня 2021 року ОСОБА_3 засуджений Семенівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2021 року призначено остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

19 жовтня 2021 року ОСОБА_3 засуджений Семенівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021рік», з 01.01.2021 прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2270,00 гривень.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідно станом на 2021 рік становили 2270,00 гривень.

Відповідно до вироку Семенівського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2022 року ОСОБА_3 вчинив 11 листопада 2021 року кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 668,33 гривень, що складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

Відповідно до вироку Семенівського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2021 року ОСОБА_3 вчинив 30 вересня 2021 року кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст.185 КК України, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 1650,00 гривень, що складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

Отже, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_3 11 листопада 2021 року та 30 вересня 2021 року становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного року, у якому було скоєно кримінальні правопорушення, вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час.

Враховуючи вищезазначене, внесені законодавцем зміни призвели до декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Таким чином, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року за яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК України встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_3 засуджений за вчинені діяння, кримінальна караність яких усунена законом, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого підлягає задоволенню, у зв`язку з чим останній на підставі ч. 2 ст. 74 КК України підлягає звільненню від покарання, призначеного вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2022 року та вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2021 року.

Водночас ОСОБА_3 слід вважати засудженим вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Керуючись ст.ст. 377, 537, 539 КПК України, ст. 74 КК України, Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

ПОСТАНОВИВ:

клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2022 року у зв`язку з усуненням караності діяння.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2021 року у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1