Справа № 229/184/22
Провадження № 1-в/211/57/25
У Х В А Л А

іменем України

06 березня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі подання заступника начальника відділу № 11 філії Державної установи "Центр пробації" у Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку,

- за участю: прокурора - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

встановив:

заступник начальника відділу № 11 філії Державної установи "Центр пробації" у Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним поданням, в обгрунтування якого вказав, що вироком Дружківського міського суду Донецької області від 17.02.2022 ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 17000 грн. 17.10.2022 ухвалою Дружківського міського суду Донецької області суму штрафу у виді 17000 грн. замінено на покарання у виді 240 годин громадських робіт. Відповідно до зазначеної ухвали, засуджений ОСОБА_3 приймав участь у судовому засіданні та був поінформований про призначення йому покарання у виді 240 годин громадських робіт. Ухвала Дружківського міського суду Донецької області від 17.10.2022 набрала законної сили 15.02.2023. 27.04.2023 копія ухвали суду прийнята до виконання відділом № 11 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях. З 08.05.2023 року стосовно засудженого ОСОБА_3 були розпочаті заходи з виявлення місця знаходження останнього. 31.08.2023 матеріали початкового розшуку стосовно засудженого ОСОБА_3 передано до відділу поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області для проведення подальших розшукових заходів. 16.12.2023 ОСОБА_3 оголошений у розшук, заведена ОРС «Розшук» № 35-515. 25.04.2024 співробітниками відділу №11 місцезнаходження засудженого ОСОБА_3 було встановлено. 25.04.2024 ОСОБА_3 ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт. Цього ж дня засудженому видано направлення для відбування громадських робіт до Комунального підприємства «Спектр», згідно якого останній повинен був приступити до відбування покарання з 26.04.2024. 26.04.2024 з КП «Спектр» надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_3 до відбування покарання у вигляді громадських робіт не приступав. Згідно повідомлення КНП «Центральна міська клінічна лікарня», ОСОБА_3 з 17.05.2024 по 03.06.2024 знаходився на лікуванні в інфекційному відділенні з діагнозом: цироз печінки, як наслідок хронічного вірусного гепатиту (К 74.4). 03.07.2024 до відділу поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надіслано подання відносно ОСОБА_3 про притягнення до кримінальної відповідальності, в порядку ч. 2 ст. 389 КК України. 30.09.2024 кримінальне провадження за ч. 2 ст. 389 КК України відносно ОСОБА_3 закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Згідно повідомлення КНП «Центральна міська клінічна лікарня», ОСОБА_3 26.09.2024 був на консультації у лікаря-інфекціоніста з діагнозом: цироз печінки. 03.10.2024, 05.11.2024, 03.12.2024 та 30.12.2024 ОСОБА_3 в телефонному режимі був опитаний з приводу допущеного ним порушення, де засуджений пояснив, що відбувати покарання у виді громадських робіт він не збирається, тому що хворіє на цироз печінки та вірус імунодефіциту людини (ВІЛ), які стали причиною невиходу його на роботу. 30.12.2024 до відділу поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надіслано подання відносно ОСОБА_3 про притягнення до кримінальної відповідальності в порядку ч. 2 ст. 389 КК України. 31.01.2025 кримінальне провадження за ч. 2 ст. 389 КК України відносно ОСОБА_3 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Строк виконання ухвали сплив через 2 роки, а саме 15.02.2025 року. На підставі викладеного, просять звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Інспектор пробації в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, подання підтримує, просить задовольнити.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши надані до подання матеріали, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено, що вироком Дружківського міського суду Донецької області від 17.02.2022 ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 17000 гривень.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2022 року на підставі ст. 26 КВК України, ч. 5 ст. 53 КК України ОСОБА_3 , засудженому вироком Дружківського міського суду Донецької області від 17.02.2022 за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 17000 гривень, замінено покарання у виді штрафу на покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2022 року залишено без змін.

Ухвала Дружківського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2022 року набрала законної сили 15.02.2023.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також засудженому видано направлення для відбування громадських робіт до Комунального підприємства «Спектр».

Однак, відповідно до повідомлень КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Дружківської міської ради, ОСОБА_3 тривалий час знаходився на лікуванні в інфекційному відділенні з діагнозом: вторинний біліарний цироз (К 74.4).

Постановами дізнавача від 30.09.2024 та 31.01.2025 кримінальні провадження відносно ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, закриті у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до інформації з Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Донецькій області від 26.02.2025, ОСОБА_3 з 17 лютого 2022 року до кримінальної відповідальності не притягувався.

На дату розгляду подання покарання у виді 240 годин громадських робіт ОСОБА_3 не відбув.

Згідно із п. 1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно із ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Відповідно до положень ст.80 КК України держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Частина 3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 389-1 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового злочину, за який його було засуджено та вирок набрав законної сили, з 15.02.2023 до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Ураховуючи обставини справи та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку, факт ухилення від відбування покарання вироком суду не встановлений, суд вважає, що подання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.80 КК України, статтями 369, 371, 372, 537, 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд,-

постановив:

подання - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Дружківського міського суду Донецької області від 17.02.2022 за ч. 1 ст.369 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 17000 гривень, яке замінено ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 17.10.2022 на покарання у виді 240 годин громадських робіт, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена в Дніпровський апеляційний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1