ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 682/1802/23

Провадження № 11-кп/820/166/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря с/з: ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянула в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження № 0000788 від 06.05.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 п.п. 1,5 ч.2 ст.115, п.5 ч.2 ст.115 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2024 року:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.263, ч.2 ст. 15 п.п. 1, 5 ч.2 ст.115, п.5 ч.2 ст.115 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- за ч.2 ст.15 п.п. 1,5 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років;

- за п.5 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 13 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 залишено попередній - тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 07.05.2023 (дня затримання), зарахувавши у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 07.05.2023 до 11.11.2024, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 5736 грн.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про обмеження і заборони щодо придбання, носіння та зберігання бойових припасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, незаконно, не маючи на це відповідного дозволу, всупереч вимог п. п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471- XII «Про право власності на окремі види майна», п. п. 9, 11, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, розділу II та III Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, у невстановлений досудовим розслідуванням час, день, спосіб та місці придбав 1 ручну оборонну осколкову гранату типу «Ф-1», яка відноситься до бойових припасів і придатна до вибуху.

Після цього, ОСОБА_7 вищевказаний бойовий припас незаконно переніс і зберігав у квартирі АДРЕСА_1 .

06 травня 2023 року близько 19 години 20 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання вказану гранату підірвав.

Під час проведення у період часу з 23 години 19 хвилин 06.05.2023 по 00 годин 17 хвилин 07.05.2023 працівниками Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницької області, відповідно до вимог ч. 3 ст. 233 КПК України, огляду в порядку здійснення обшуку у квартирі за вищевказаною адресою у залі виявлено вирву діаметром 150 мм, глибиною 40 мм, а також вилучено уламки корпусу та залишки уніфікованого підривача (запалу) типу «УЗРГМ», які утворились після вибуху гранати з підривачем.

06 травня 2023 року близько 19 години 20 хвилин у ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання - в залі квартири АДРЕСА_1 , під час сварки з рідним братом - ОСОБА_6 та батьком - ОСОБА_9 , яка виникла па ґрунті тривалих неприязних відносин, раптово виник умисел спрямований на вбивство ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .

З метою реалізації свого раптово виниклого злочинного наміру, ОСОБА_7 взяв у руки бойову ручну оборонну осколкову гранату типу «Ф-1», яку незаконно придбав та зберігав за місцем проживання, маючи намір використати її як знаряддя вчинення вбивства двох осіб, усвідомлюючи, що граната є бойовою, з високими руйнівними, смертельними та вражаючими властивостями, те що обраний ним спосіб вбивства є небезпечним для життя багатьох осіб, умисно, з метою вбивства ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , утримуючи гранату в рухах, висмикнув кільце із чекою з корпусу гранати та кинув гранату в бік ОСОБА_6 , який сидів у кріслі біля вхідних дверей в зал та ОСОБА_9 , який стояв біля вхідних дверей в зал.

Внаслідок вчинених умисних дій ОСОБА_7 , спрямованих на умисне вбивство двох осіб ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , та вибуху гранати, ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної травми грудної клітки та живота із двома проникаючими пораненнями правої половини грудної клітки та проникаючої рани на правій бічній ділянці живота, що супроводжувались ушкодженням правої легені, правобічним гемотораксом, розривами печінки, гемоперотонеумом, ушкодженням діафрагми; рани на передній поверхні правого стегна в середній третині, рани на передній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, садна на передній поверхні лівого передпліччя в середній третині, спиця та дві рани на передній поверхні правого передпліччя у верхній третині, дві рани на передньо-внутрішній поверхні правого передпліччя в нижній третині, крапкові садна та поверхневі рани на передньо-внутрішній поверхні правого передпліччя, з переходом на його задню поверхню у всіх третинах, рани на задній поверхні правого передпліччя в середній третині, три рани па задній поверхні правого передпліччя у верхній третині, дві рани на тильній поверхні правої кисті в проекції 4-5 п`ясних кісток, садна на тильній поверхні середньої фаланги 4-го пальця правої кисті, садна на тильній поверхні дистальної фаланги 5-го пальця праної кисті, чотири рани на бічній ділянці живота, садна па лобній ділянці голови справа, садна в правій надбрівній ділянці, садна в правій виличній ділянці, множинні крапкові садна та поверхневі рани на бічній поверхні грудної клітки справа з переходом на бічну ділянку живота справа, праву сідничну ділянку та на передню, задню, зовнішню поверхні правого стегна у всіх третинах, множинні крапкові садна на передній поверхні лівого плеча у всіх його третинах, множинні крапкові садна на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки в середній третині, які в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку, що призвели до смерті.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: проникаючих поранень голови з переломом луски лобної кістки зліва та ушкодженням лобних долей головного мозку, множинних поранень обличчя, множинного багатоуламкового перелому кісток носа та комірок решітчастої кістки, множинних ран шиї, лівого плеча, садна тулуба, що супроводжувалось травматичним шоком, які в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що в момент заподіяння (завдання) були небезпечними для життя.

Отже, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення умисного вбивства двох осіб, способом небезпечним для життя багатьох осіб до кінця, але кримінальне правопорушення не було ним закінчено з причин, які не залежали від його волі - внаслідок вибуху він сам отримав тілесні ушкодження, які унеможливили подальше вчинення ним активних фізичних дій, а травми, отримані його братом від вибуху гранати, не спричинили смерті ОСОБА_6 .

Від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді політравми із проникаючими ранами м`яких тканин правої половини грудної клітки та живота з ушкодженнями правої легені, печінки, діафрагми та множинними саднами і ранами правої половини тулуба та кінцівок, що призвели до крововтрати та шоку, потерпілий ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 02 годині 30 хвилин помер під час надання медичної допомоги у реанімаційному відділенні КП «Славутська міська лікарня ім. Ф.М. Михайлова».

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч.1 ст.263 КК України - носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу; ч. 2 ст. 15, п. п.1, 5 ч.2 ст.115 КК України - закінчений замах на вбивство двох осіб, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб, вчинений способом небезпечним для життя багатьох осіб; п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене способом небезпечним для життя багатьох осіб.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений та його захисник подали апеляційні скарги, в яких просять оскаржуваний вирок змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_7 з ч.2 ст.15, п. п.1, 5 ч.2 ст.115 КК України, п.5 ч.2 ст.115 КК України на ст.264 КК України, та призначити покарання в межах санкції за вчинення відповідного злочину.

Свої вимоги аргументують відсутністю у обвинуваченого умислу на вбивство свого брата та батька.

Наголошують, що між обвинуваченим та потерпілими не було конфлікту, як і погроз вбивством. Граната впала випадково, в результаті чого сам обвинувачений отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Звертають увагу, що в кімнаті під час вибуху гранати не було батька, що виключає можливість кваліфікувати його дії як замах на умисне вбивство.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, щодо змісту оскарженого судового рішення та суті апеляційних вимог сторони захисту, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданих апеляційних скарг з підстав наведених у них, думку прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення та безпідставність доводів процесуальних опонентів, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, вислухавши учасників судового провадження у дебатах та надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів визнає апеляційні скарги такими, які не підлягають задоволенню в силу наступних підстав.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що викладені у вироку суду першої інстанції висновки про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за які його засуджено, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням всіх об`єктивних і суб`єктивних факторів, що взяті до уваги при з`ясуванні дійсних обставин події та ґрунтуються на сукупності ретельно досліджених, належним чином проаналізованих, та докладно наведених у вироку доказах, яким дана належна правова оцінка.

Доводи сторони захисту про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого, колегія суддів не приймає до уваги.

Відповідно до встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, які стороною захисту не ставляться під сумнів, на ґрунті сварки між рідними братами ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обвинувачений висмикнув кільце з чекою з корпусу гранати та кинув гранату в бік ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , який в цей час стояв біля вхідних дверей в зал.

Отже, обвинувачений, знаючи і розуміючи смертельні властивості гранати, усвідомлював, що внаслідок таких його дій з невідворотністю настане смерть іншої людини.

Тому такі дії обвинуваченого, з огляду на використане ним знаряддя злочину - осколкової гранати, спосіб її застосування, поведінку винного та потерпілих, що передувала події, їх стосунки, обґрунтовано розцінено судом як умисел на вбивство двох осіб в небезпечний для їх життя спосіб, оскільки в їх основі лежать усвідомлені, цілеспрямовані та вольові дії обвинуваченого (бажання настання наслідків).

При цьому, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення умисного вбивства двох осіб, способом небезпечним для життя багатьох осіб до кінця, але кримінальне правопорушення не було ним закінчено з причин, які не залежали від його волі - внаслідок вибуху він сам отримав тяжкі тілесні ушкодження, які унеможливили подальше вчинення ним активних фізичних дій, а травми, отримані його братом від вибуху гранати, не спричинили смерті ОСОБА_6 , а завдали йому тяжких тілесних ушкоджень. Від отриманих тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до крововтрати та шоку, потерпілий ОСОБА_9 помер у лікарні під час надання йому медичної допомоги.

Оскільки умисел ОСОБА_7 був спрямований на позбавлення життя двох осіб, способом небезпечним для життя багатьох осіб, колегія суддів погоджується із тим, що мало місце вбивство однієї людини і замах на життя іншої, а тому дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за п.5 ч. ст.115 та ч.2 ст.15 п.п. 1, 5 ч.2 ст.115 КК України.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи сторони захисту щодо відсутності конфлікту між обвинуваченим та його братом перед подією.

Сам обвинувачений в своїх показаннях зазначав, що між ним та братом був конфлікт, так як брат не хотів його слухати і ображав, називаючи брехуном. Тому останній висмикнув кільце гранати, як намір провчити потерпілого.

Те, що під час конфлікту не було погроз вбивством, на що звертає увагу сторона захисту, на думку колегії суддів, не впливає на спрямованість умислу обвинуваченого.

Доводи сторони захисту про те, що граната випала з рук обвинуваченого випадково, спростовуються показаннями експерта ОСОБА_10 та спеціаліста ОСОБА_11 , які вказали, що дана граната являється ручною осколочною гранатою дистанційної дії, призначена для ураження живої сили противника в оборонному бою і для того, щоб привести цю гранату у бойову готовність треба докласти значних зусиль.

Також радіус ураження осколками даної гранати значно перевищує радіус можливого кидка гранати. Ця граната є однією із найнебезпечніших гранат за кількістю уламків, забійна сила яких летить на відстань до 200 м., а швидкість вибухової хвилі в закритому приміщенні здатна просікти бетон. У зв`язку із чим колегія суддів не приймає до уваги твердження сторони захисту про відсутність у обвинуваченого прямого умислу на замах на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_9 , який під час вибуху гранати стояв біля вхідних дверей в зал.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, місцевий суд, проаналізувавши зібрані докази по справі, на підставі реального, повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п. п. 1, 5 ч.2 ст. 115 КК України - закінчений замах на вбивство двох осіб, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб, вчинений способом небезпечним для життя багатьох осіб та п.5 ч.2 ст.115 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене способом небезпечним для життя багатьох осіб.

Докази, якими суд обґрунтував свої висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні вказаних злочинів, є належними, допустимими, достатніми та достовірними.

Матеріали справи не містять обставин, що можуть викликати сумніви в правильності рішення суду, чи суперечливих доказів, які б суд невмотивовано відкинув.

Таким чином, підстав для зміни чи скасування вироку суду відносно ОСОБА_7 при перевірці справи в апеляційному порядку колегія суддів не встановила, а тому вважає за необхідне рішення місцевого суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3