Справа № 287/600/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. василини, поставського району, вітебської області, республіки білорусь, українки, громадянки України, освіта середня, одруженої, на утриманні має шестеро неповнолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000079 від 14.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , надійшли матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_5 .

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що під час досудового розслідування встановлено, що 14.03.2025 року, близько 19 год. 00 хв., в приміщенні кімнати кухні будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , під час розпивання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла суперечка, у ході якої, під впливом негативних емоцій у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в кімнаті кухні будинку АДРЕСА_1 взяла у праву руку кухонний ніж, який знаходився на поверхні стільниці кімнати кухні, підійшла до ОСОБА_7 , який перебував у положенні сидячи у приміщенні кімнати спальні вказаного будинку та нанесла останньому два удари клинком ножа в область гомілки, за результатом чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, а саме: веретоподібну, горизонтальну рану передньої поверхні в середній третині лівої гомілки, чим ушкодила шкіру, підшкірно-жирову клітковину, прилеглі м`язи та велико-гомілкову артерію, а також веретоподібну, горизонтальну, наскрізну рану нижньої третини внутрішньої поверхні лівої гомілки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння, за результатом чого відкрилась кровотеча магістральних судин, внаслідок чого ОСОБА_7 помер від крововтрати.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно та цілеспрямовано нанесла умисне тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_7 , внаслідок чого ОСОБА_7 помер від крововтрати.

За даним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000079 від 14.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

З урахуванням отриманих під час досудового розслідування доказів 15.03.2025 року, відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Крім того, у ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та може ухилитись від слідства, суду. Так, підозрювана перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому не працевлаштована, може змінити своє місце проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності чи перетнути державний кордон України.Також, підозрювана ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілу та свідків, чинити на них фізичний, психологічний тиск, заради їхньої відмови чи зміни від наданих слідству показань, в тому числі показань, які будуть надаватись останніми безпосередньо під час розгляду провадження у суді. Крім того, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням викладеного, слідчий вказує, що є достатні підстави у застосуванні до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну поведінку підозрюваної та завдання кримінального процесу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримали та просять його задоволити з підстав наведених у ньому.

Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні проти вимог клопотання та встановлення домашнього арешту відносно неї не заперечила. Крім того, вказала, що їй не потрібен захисник при розгляді вказаного клопотання про що надала відповідну письмову заяву.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого відділу відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000079 від 14.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення) свідчать зібрані матеріали кримінального провадження, а саме: витяг з ЄРДР, повідомлення про підозру, протокол затримання особи, протокол огляду місця події, протоколи допиту підозрюваної, свідків та інші матеріали кримінального провадження у сукупності.

Сукупність представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрювану з певним злочином. На даному етапі вони, хоча і не можуть стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте дозволяють дійти висновку про виправданість висунення підозри.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Обґрунтовуючи у клопотанні наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначає, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, матиме змогу незаконно впливати на потерпілу та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є актуальним та обумовлений, серед іншого, притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю можливого покарання. Злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_5 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, викладеною, зокрема, у рішенні по справі «Ілійков проти Британії» («Ilijkov v. Bulgaria») № 33977/96 від 26.06.2001, за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений. У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Сама по собі тяжкість можливого покарання не є вирішальною при оцінці ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте, на переконання слідчого судді, даний факт у сукупності з відомостями, що характеризують особу обвинуваченої може слугувати підставою для переховування від суду.

При встановленні ризику впливу на потерпілу та свідків слідчий суддя враховує той факт, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Таким чином, оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, а потерпілі та свідки ще не допитані, існує ймовірність впливу ОСОБА_5 на потерпілу (матір померлого ОСОБА_7 ), а також свідків з метою зміни свідчень чи відмови від таких в суді задля уникнення кримінальної відповідальності або її пом`якшення.

Крім того, той факт, що на момент розгляду даного клопотання досудове розслідування триває, а отже не зібрані усі докази у межах даного кримінального провадження, не проведений весь комплекс слідчих (розшукових) та процесуальних дій, вказує на те, що інші ризики наведені слідчим у клопотанні мають місце і є обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведені обставини, слідчий суддя дійшов до переконання, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання встановленим ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

Як зазначалося вище домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування обвинуваченого шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло цілодобово або у певний період доби. Його може бути застосовано лише до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Таким чином, слідчий суддя з урахуванням думки слідчого та прокурора, вважає за можливе застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваної та тяжкості пред`явленого їй обвинувачення.

При цьому, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно підозрюваної суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Крім того, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором (ч. 5 ст.194 КПК України).

Відтак, норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.

Враховуючи наведене, з метою підвищеного контролю за підозрюваною слід покласти на неї наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожним викликом;

- не виїжджати за межі Олевської територіальної громади.

Щодо строку дії запобіжного заходу слід зазначити наступне.

У відповідності до ст. 219 КПК України досудове розслідування може бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Тому, оскільки ОСОБА_5 повідомлено про підозру 15 березня 2025 року, то досудове розслідування має бути закінченим до 14 травня 2025 року включно, а тому саме до цього строку слідчий суддя може застосувати запобіжний захід.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194-196, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000079 від 14.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - задоволити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною цілодобово залишати своє місце проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, в межах строку досудового розслідування, тобто до 14 травня 2025 року включно.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожним викликом;

- не виїжджати за межі Олевської територіальної громади.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу для виконання направити до відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області.

Відділенню поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області негайно поставити на облік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваній та надіслати для контролю за виконанням прокурору Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Суддя:ОСОБА_1