Справа № 296/3394/25
Вирок

Іменем України

07 квітня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000048 від 22.02.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше судимого 03.12.2024 за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області за ч. 2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

встановив:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.02.2025 приблизно о 10 годині 17 хвилин, ОСОБА_4 проходив повз приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_7 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 , раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите повторне викрадення чужого майна із вищевказаного магазину, задля чого він вирішив зайти до торгівельної зали магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_7 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите повторне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи, що за його діями спостерігає продавчиня магазину ОСОБА_8 , ка в цей час перебувала на робочому місці, та усвідомлюючи, що діє відкрито, шляхом вільного доступу з вішака, що знаходився в магазині, взяв в руки майно, належне ФОП « ОСОБА_7 », а саме: світшот чоловічий 1021 (горло)/OLM в кількості двох одиниць вартістю 675 гривень за 1 одиницю зазначеного товару, загальною вартістю 1350 гривень.

Продовжуючи свої злочинні дії, утримуючи вказане майно при собі, з метою доведення злочинного умислу до кінця, не розрахувавшись за вказаний товар ОСОБА_4 вийшов з приміщення зазначеного магазину на вулицю, таким чином виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

В цей же час, ОСОБА_8 , яка є продавцем вказаного магазину, побачивши, як ОСОБА_4 , виходить з магазину з вищеперерахованим товаром в руках не розрахувавшись за нього, висловила йому вимогу зупинитись та повернути відповідне майно, а саме: Світшот Чоловічий 1021 (горло)/OLM в кількості двох одиниць, таким чином викривши його злочинні дії та в подальшому намагалась наздогнати ОСОБА_4 , на сходах біля входу до зазначеного магазину «SUNDISTORE», та повернути викрадене майно.

В свою чергу, ОСОБА_4 , ігноруючи вимогу зупинитись та повернути викрадене майно, утримуючи його при собі з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 відкрито повторно в умовах воєнного стану викрав майно, що належить ФОП « ОСОБА_7 », чим завдав останньому майнової шкоди на загальну суму 1350 гривень.

Своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у скоєному. Надав показання, що дійсно мали місце обставини, викладені у обвинувальному акті.

Адвокат ОСОБА_5 , захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , при призначенні покарання останньому просив врахувати пом`якшуючі обставини.

Потерпілий ОСОБА_6 погодився щодо недоцільності дослідження інших доказів. Щодо призначення покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.

Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 186 КК України, як умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання серед передбачених за скоєний злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження скоєння нею нових злочинів.

Судом враховано обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочинів.

Крім того, суд також враховує, що ОСОБА_4 є раніше судимим, на обліку в психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не працює, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, що вказує про небажання останнього стати на шлях виправлення. Також враховуючи думку потерпілого ОСОБА_6 щодо призначення покарання, суд доходить висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе із призначенням покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.12.2024 і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

На думку суду, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Цивільний позов у провадженні потерпілим не заявлений. Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України. Речові докази відсутні.

Арешт на майно не накладався. Процесуальні витрати відсутні.

В межах кримінального провадження, що розглядається, до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів судом не встановлено. Тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно залишити обвинуваченому ОСОБА_4 без змін.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-377, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.12.2024 за ч. 2 ст. 289 КК України, та остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді 7 (семи) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу його фактичного затримання, з 18 березня 2025 року.

Речові докази DVD-R диски залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 залишити у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не довше шістдесяти днів з дня проголошення вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію повного тексту вироку в день його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1