Справа № 308/3070/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження №0000046, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження №0000046, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З внесеного клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управлінням Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000046, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05.30 год. 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 указом Президента України №69/2022 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно зі ст. 22 даного Закону граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду до 60 років.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У ОСОБА_4 спільно із невстановленою особою чоловічої статі у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 30 серпня 2024 року, виник злочинний умисел щодо організації незаконного переправлення осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами та вказівками.

ОСОБА_4 , проживаючи в межах Тячівського району Закарпатської області, який є прикордонним районом та межує із кордоном Республіки Румунія, достовірно знаючи, що з 24.02.2022, у відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану, на період дії якого чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинив злочинні дії щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України.

У кінці серпня місця 2024 року невстановлена особа чоловічої статі, маючи умисел на протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення громадян України, які підлягають мобілізації під час дії воєнного стану, через державний кордон України до країн Європейського Союзу, за грошову винагороду, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та часі, усвідомлюючи, що для успішної реалізації злочинного умислу щодо здійснення незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України необхідні спільні дії кількох осіб, вступила у злочинну змову із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із яким узгодила план спільних дій та участь на кожному етапі незаконного переправлення осіб через державний кордон.

У подальшому, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, за попередньою змовою із невстановленою особою, використовуючи засоби мобільного зв`язку та месенджери, у період з 17.10.2024 по 21.10.2024, у ході неодноразових телефонних розмов із ОСОБА_5 , який був залучений до конфіденційного співробітництва працівниками правоохоронних органів, повідомив останньому, що зможе організувати його незаконне переправлення через державний кордон з України за грошову винагороду в сумі 10000 доларів США, що відповідно до офіційних даних НБУ станом на 04.11.2024 становило 414722,48 грн, які потрібно буде передати перед переправленням через державний кордон, після чого за допомогою засобів мобільного зв`язку 01.11.2024 повідомив про необхідність його прибуття потягом до смт. Солотвино Тячівського району Закарпатської області на 02.11.2024, надавши вказівки про вжиття ним заходів конспірації при прибутті до вказаного населеного пункту задля запобігання викриття їх злочинних дій.

Надалі, 02.11.2024, невстановлена особа, діючи з прямим умислом з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, за попередньою змовою із ОСОБА_4 , розподіливши наперед між собою функції для спільного вчинення організації незаконного переправлення особи через державний кордон, координуючи дії ОСОБА_5 , приблизно об 11.40 год., знаходячись в смт. Солотвино Тячівського району Закарпатської області, неподалік залізничної станції «Солотвино», зустріла та провела ОСОБА_5 до квартир за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , та наказала очікувати.

Надалі, 02.11.2024, приблизно о 12.30 год., до вищевказаної квартири АДРЕСА_2 , прибув ОСОБА_4 , який, своєю чергою, діючи за попередньою змовою із невстановленою особою, виконуючи свої функції у вчиненні даного кримінального правопорушення, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, при зустрічі і розмові із ОСОБА_5 , надав поради та вказівки останньому щодо незаконного переправлення ОСОБА_5 через державний кордон разом із іншими особами, показавши маршрут та спосіб їх переправлення через державний кордон через річку Тиса, а також повідомивши про те, що переправлення його через державний кордон буде відбуватися у визначений ним час та разом із іншими особами.

У подальшому у період з 02.11.2024 по 04.11.2024, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою із невстановленими особами надав вказівки та рекомендації ОСОБА_5 щодо подальшого перетину останнім державного кордону України, при цьому надавши одну з кімнат вищезгаданої квартири для проживання.

Своєю чергою, з метою доведення своєї злочинної мети щодо незаконного переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України та власного протиправного збагачення за цей рахунок, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із невстановленою особою, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, 04.11.2024, приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , отримав від ОСОБА_5 в якості грошової винагороди за незаконне переправлення ОСОБА_5 через державний кордон наперед обумовлені кошти в сумі 10000 доларів США, що відповідно до офіційних даних НБУ станом на 04.11.2024 становило 414722,48 грн.

Після вчинення таких дій 04.11.2024 ОСОБА_4 було затримано працівниками правоохоронних органів, в результаті чого припинено його протиправну діяльність, спрямовану на організацію незаконного переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України.

Під час виконання доручення працівниками УСР в Закарпатській області ДСР НП України встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , може бути причетним до організації незаконного переправлення ОСОБА_5 поза межами пунктів державного кордону України за грошову винагороду.

27.02.2025, в рамках розслідування у даному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду, було проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки REDMI-9, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6

27.02.2025 вищевказаний мобільний телефон та сім-картку старшим слідчим ВРОТЗ СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 на підставі ст. 98 КПК України визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Як зауважує прокурор, вищезазначені речі підпадають під ознаки, перераховані в ч. 1 ст. 98 КПК України, а тому є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. У органу досудового розслідування наявні підстави для застосування в межах досудового розслідування у даному кримінальному провадженні одного з видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбаченого п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України, а саме, арешту майна.

На підставі наведеного, прокурор просить накласти арешт на речі, вилучені 27.02.2025 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого виявлено та вилучено наступні речі: мобільний телефон марки REDMI-9, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, відповідно до якої просить розглянути клопотання про арешт майна без його участі, зазначивши, що клопотання підтримує та просить задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд клопотання, однак його неприбуття у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду даного клопотання про арешт майна. При цьому ОСОБА_6 подав заяву від 03.03.2025, згідно з якою про час і місце розгляду клопотання повідомлений, просить розглянути клопотання про арешт майна без його участі.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею, згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000046 органом досудового розслідування Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні розпочато за фактом того, що ОСОБА_4 разом із невстановленими особами налагодили протиправну схему з незаконного переправлення осіб призовного віку через державний кордон України до країн Європейського Союзу поза пунктами пропуску за грошову винагороду.

З протоколу обшуку від 27.02.2025 вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.02.2025 слідчим проведено обшук у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки REDMI-9, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 .

Постановою слідчого від 27.02.2025 вищевказаний мобільний телефон з сім-карткою визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Оцінивши наведене, враховуючи наявність сукупності розумних підозр вважати, що зазначене у клопотанні майно мобільний телефон марки REDMI-9, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 , є доказом кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, беручи до уваги, що стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя дійшов до переконання про обґрунтованість та задоволення внесеного клопотання з підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання його зникнення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, своєю чергою, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя також враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час ухвалення рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 27.02.2025 під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.02.2025 за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: мобільний телефон марки REDMI-9, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1