Справа № 148/2322/24
Провадження №11-кп/801/457/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000300, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 червня 2022 року за апеляційною скаргою прокурора Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2025 року про закриття кримінального провадження щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудівці Прилуцького району Чернігівської області, українця, громадянина України, одруженого, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, військовослужбовця вч А-4756, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

у с т а н о в и в :

Встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно обвинувального акта 09 серпня 2024 року близько 19:00 год ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту з дружиною ОСОБА_9 , діючи умисно, наніс останній долонею правої руки в обличчя шість ударів. Після цього, обвинувачений взяв до рук дерев`яний тримач від мотики, що знаходився у одному з приміщень будинку, наніс ним ОСОБА_9 сім ударів у область тулуба, нижніх та верхніх кінцівок. Потім взяв до рук металеві вила з дерев`яним тримачем та наніс потерпілій металевими зубцями один удар у район куприка, а другий удар у район верхньої третини правого стегна.

Указаними діями обвинувачений спричинив потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_10 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Зміст судового рішення

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2025 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала суду мотивована тим, що:

кримінальне провадження відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення;

потерпіла відмовилась від обвинувачення щодо кримінального правопорушення, яке не пов`язане з домашнім насильством;

відмова потерпілої від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2025 року через істотні порушення кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не урахував положення п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України та безпідставно закрив кримінальне провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є родичами (чоловік та дружина), офіційно одружені про, що указано в обвинувальному акті;

прокурор під час судового розгляду заперечив щодо закриття кримінального провадження, указавши, що в діях обвинуваченого наявний склад кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством та надалі формулювання обвинувачення буде змінено.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду апеляційної скарги в судове засідання не з`явились, заяв про поважність причин неприбуття до суду не подали.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК указані обставини не перешкоджають проведенню апеляційного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 284 КПК установлено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 453/225/19 зроблено висновок, що:

«злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину. Встановлена в п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК заборона закриття кримінального провадження поширюється на осіб, які вчинили злочин, пов`язаний із домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього».

У пункті 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06 грудня 2017 року частину 1 ст. 67 КК доповнено п. 6-1, відповідно до якого, обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 березня 2023 року у справі № 472/302/22, згідно якої:

«поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством», яке вживається в п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК, охоплює не лише склад злочину, передбачений ст. 1261 КК, але й інші суспільно небезпечні діяння, які мають ознаки домашнього насильства.

Під ознаки домашнього насильства можуть підпадати різні склади злочинів за умови, що відповідний злочин вчиняється в сім`ї чи в межах місця проживання або щодо родичів, або щодо колишнього чи теперішнього подружжя, або щодо іншої особи, яка спільно проживає (проживала) з кривдником однією сім`єю, але не перебуває (не перебувала) у родинних відносинах чи у шлюбі з ним».

Верховний Суд у своїх постановах від 25 лютого 2020 року у справі № 442/2191/19, від 10 березня 2020 року у справі № 531/270/19, від 19 березня 2020 року у справі № 675/813/19, від 31 березня 2021 року у справі № 155/457/20 указував, що обов`язковою умовою визнання судом злочину пов`язаним із домашнім насильством є відображення зазначеного у формулюванні обвинувачення (у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті) із встановленням органами досудового розслідування відповідних фактичних обставин (ступінь родинних відносин або спорідненості між потерпілим та винуватцем, характер насильства тощо).

З матеріалів кримінального провадження слідує, що 19 лютого 2025 року до Тульчинського районного суду Вінницької області надійшло клопотання потерпілої ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 122 КК України.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме в нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Зі змісту обвинувального акта слідує, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту з дружиною ОСОБА_9 , діючи умисно, наніс останній долонею правої руки в обличчя шість ударів. Після цього, обвинувачений взяв до рук дерев`яний тримач від мотики та наніс ним ОСОБА_9 сім ударів у область тулуба, нижніх та верхніх кінцівок. Потім, взявши до рук металеві вила з дерев`яним тримачем, наніс потерпілій металевими зубцями один удар у район куприка, а другий удар у район верхньої третини правого стегна.

З указаного слідує, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення щодо своєї дружини ОСОБА_9 , з якою вони разом проживають та перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Отже, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення підпадає під поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством».

ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, і він мав можливість захищатися від цього обвинувачення.

Водночас п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України встановлена заборона закриття кримінального провадження щодо осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього.

Відтак, висновки місцевого суду про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, не гуртуються на вимогах закону.

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги прокурора обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, такими, що перешкодили ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Отже, ухвала суду першої інстанції про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 122 КК України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2025 року, якою кримінальне провадження № 0000300 від 08 червня 2022 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 122 КК України закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4