Справа № 199/465/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000018, розпочатого за ознаками складу злочину, передбаченого ст.289 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась слідчий із вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого послається на те, що в провадженні СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000018, кваліфіковане за ст. 289 ч.1 КК України та за фактом повідомлення ОСОБА_5 , 1997 року народження про те, що в період часу з 21.00 годин 06.01.2025 по 06.30 годин 07.01.2025, невстановлена особа, перебуваючи поблизу будинку за адресою: м. Дніпро, вул. Галини Мазепи, буд. 55, незаконно заволоділа транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Dacia Sandero» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 . В ході розслідування кримінального провадження встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетні: ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 .. Так, 23 січня 2025 року в період часу з 07 години 43 хвилин по 09 годину 50 хвилин слідчим в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України проведено слідчу дію у вигляді обшуку території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В ході проведення обшуку було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Dacia Sandero», номер рами НОМЕР_2 , який в подальшому було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, тому за викладених підстав та обставин слідчий просить задовольнити подане клопотання в повному обсязі та накласти арешт на тимчасово вилучене в ході обшуку майно.

У судове засідання учасники розгляду клопотання не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись, що у відповідності до ст.172 ч.1 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали поданого слідчим клопотання, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

В судовому засіданні встановлено, що до ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що невстановлена особа незаконно заволоділа транспортним засобом марки «Dacia Sandero», що належить ОСОБА_6 . За даним фактом внесено відомості до ЄРДР за №0000018 від 07 січня 2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.1 КК України.

23 січня 2025 року, на підставі ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2025 року, слідчим СВ ВП №1 ДРУП№2 ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 було проведено обшук житлового будинку, прибудов, сараїв, гаражів, які знаходяться на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини розслідуваного кримінального правопорушення, відшукання та вилучення знаряддя та/або засобів вчинення злочину або майна, які були здобуті у результаті його вчинення та мають безпосереднє відношення та значення для розслідуваного кримінального правопорушення, відповідають ознакам речових доказів у даному кримінальному провадженні. Під час проведення даної слідчої дії було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Dacia Sandero», номер рами НОМЕР_2 . Постановою старшого слідчого СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 від 23 січня 2025 року вилучені речі було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та вирішено питання про їх зберігання.

За змістом ст.ст.131, 132, 167, 170 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є тимчасове вилучення майна та арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених КПК України.

Частиною 3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За змістом ст.ст.168, 208, 234, 236 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, в тому числі затриманої особи.

Відповідно до ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частинами 2, 3 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами 10, 11 ст.170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.173 ч.1 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст.170 КПК України, тобто наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Аналізуючи наведені слідчим в його клопотанні фактичні обставини, як підстави для задоволення клопотання, в контексті долучених до клопотання матеріалів, як доказів таких фактичних обставин, з урахуванням на вказані вище положення чинного кримінального процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що в ході розгляду такого клопотання знайшли своє підтвердження всі заявлені слідчим і необхідні для розгляду обставини, як то факт вчинення діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, та початок кримінального провадження за ознаками цього кримінально караного діяння, правова кваліфікація якого та встановлений кримінальним процесуальним законом обов`язок доказування зумовлюють необхідність доведення слідчим події кримінального правопорушення, винуватості особи у його вчиненні тощо. Доказування здійснюється за допомогою відповідних доказів, різновидом яких є речові докази, значення яких, в свою чергу, мають речі, тимчасово вилучені слідчим в ході обшуку в рамках кримінального провадження №0000018. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що слідчий просить накласти арешт на вказане майно, тимчасово вилучене в ході обшуку, яке має суттєве значення для встановлення та виключне значення для доведення важливих обставин у розслідуваному кримінальному провадженні, а також досягнення його дієвості, оскільки це майно можливо зберегло на собі сліди та/або містить інші відомості, що можуть бути використані як докази, отримати які іншим способом неможливо, при цьому існує реальна загроза приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження цього майна, враховуючи викладені в ст.173 ч.2 КПК України обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 168, 170, 173, 208, 234, 236, 309, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000018, розпочатого за ознаками складу злочину, передбаченого ст.289 ч.1 КК України, задовольнити.

Накласти в рамках кримінального провадження №0000018 арешт на майно, вилучене 23 січня 2025 року в ході проведення обшуку території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на транспортний засіб марки «Dacia Sandero», номер рами НОМЕР_2 , з позбавленням власника (володільця) вказаного майна права відчужувати, будь-яким чином розпоряджатись та користуватись зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного провадження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1