ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року Кривий Ріг

31.03.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.02.2025р., якою підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000356 від 01.05.2024р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 303 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту

за участю прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді залишено без задоволення клопотання прокурора про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосованого щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Із ухвалою слідчого судді не погодилися прокурор у кримінальному провадженні та захисник підозрюваного.

В апеляційній скарзі із доповненнями прокурор:

- вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали;

- зазначає, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких та нетяжких злочинах, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 303, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 149 КК України;

- наголошує, що з боку підозрюваного існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, та продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення за ст. 303 КК України в складі організованої групи;

- вважає, що інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не здатен запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки підозрюваний не має поваги до прав інших на здоров`я та життя, має безперешкодний доступ до зброї, що ставить під реальну загрозу життя та здоров`я свідків злочину та інших осіб;

- наголошує, що продовження вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України вказує, що даний запобіжний захід не здатен забезпечити належний контроль за діями підозрюваного;

- прохає оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі захисник:

- вважає, що осаджувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки оскаржувана ухвала ґрунтується виключно на припущеннях, докази існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не надані;

- наголошує, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ та національного законодавства України, що сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи;

- вважає, що оголошена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою, ризики, передбачені ст. 177 КПК України обґрунтовані формальними посиланнями, не відповідають сталій практиці, викладеній в численних рішеннях ЄСПЛ;

- зазначає, що ОСОБА_8 жодного разу не вчиняв дій, які б підтверджували наявність ризику його переховування від суду, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, має міцні соціальні зв`язки, одружений має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем служби та проживання, самостійно прибув до органу досудового розслідування для отримання повідомлення про підозру та клопотання про застосування запобіжного заходу;

- вказує, що події кримінального правопорушення були зафіксовані в жовтні 2024р., за місцем мешкання ОСОБА_8 у жовтні 2024р. проведено обшук, та він з цього часу не переховувався, що підтверджує його належну процесуальну поведінку;

- прохає оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, позицію захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу захисника, заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, дійшов висновку про залишення апеляційних скарг прокурора та захисника без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що слідчим суддею залишено без задоволення клопотання слідчого погоджене з прокурором про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 303 КК України ОСОБА_8 , та у рамках кримінального провадження № 0000356 від 01.05.2024р. застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці із покладенням на нього певних обов`язків.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя послався на те, що відповідно до матеріалів клопотання зазначено, що 26.02.2025р. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 303 КК України, на підставі зібраних під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

Слідчим суддею було встановлено, що вчинення злочинів передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 303 КК карається позбавленням волі від п`яти до десяти років та відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, у зв`язку з чим, до підозрюваного відповідно до ст. 183 КПК України може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчим суддею після дослідження обґрунтованості оголошеною ОСОБА_8 підозри у сукупності із аналізом практики ЄСПЛ, викладеної у численних рішеннях, вимог ст. 5 ЄКПЛ, та вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України дійшов висновку про можливу причетність підозрюваного ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 303 КК України, що в свою чергу виправдовує застосування заходів забезпечення кримінального провадження для забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя вважав, що враховуючи ймовірність можливого покарання, яке може загрожувати підозрюваному у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років, існує ризик його переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. Також на переконання слідчого судді, підтвердженим є ризик впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню, враховуючи, що підозрюваний розуміє ступінь тяжкості вчиненого злочину, та його наслідки, а також підтвердженим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того відповідно до вимог ст.178 КПК України слідчим суддею було досліджено вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків та встановлено наявність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків, постійного місця проживання, родини, перебування на утриманні малолітньої дитини, проходження ним військової служби, стан його здоров`я, його службову характеристику, а також той факт, що він є учасником бойових дій.

З урахуванням наведеного вище слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не було доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також не буде запобігати настанню ризику або ризиків, зазначених у клопотанні, та дійшов висновку, що відсутні вагомі підстави для застосування щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні, а забезпечення кримінального провадження та запобігання ризиків з боку підозрюваного можливе при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши висновки слідчого судді про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту погоджується з таким рішенням з урахуванням наступного.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.ч. 6, 8 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи наведене вище суд апеляційної інстанції вважає, що висновки слідчого судді, викладені в оскаржуваній ухвалі, відповідають вимогам діючого КПК України, а застосований щодо підозрюваного запобіжний захід не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства.

При цьому суд апеляційної інстанції наголошує, що порушення умов домашнього арешту має наслідком можливість застосування більш суворої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи клопотання прокурора щодо необхідності застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтовані потенційними ризиками, які є підтвердженими, та на переконання суду апеляційної інстанції запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту здатен забезпечити їх запобігання з урахуванням наслідків порушення підозрюваним такого запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що до моменту розгляду судом апеляційної інстанції апеляційних скарг прокурора та захисника стосовно застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту минуло понад 30 днів, та за цей час орган досудового розслідування не надав доказів порушення підозрюваним обраного запобіжного заходу.

Посилання прокурора на оголошення щодо підозрюваного ОСОБА_8 підозри від 29.03.2025р. за ч. 2 ст. 149, ч. 1 ст. 263 КК України суд апеляційної інстанції не приймає як істотні зміні у поведінці підозрюваного, які беззаперечно вказували б на необхідність застосування більш суворого запобіжного заходу, оскільки події наведені у зазначеній підозрі охоплюються часовим проміжком дій підозрюваного, які покладені у первинну підозру за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 303 КК України та стали підставою для звернення органу досудового розслідування до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та істотно не впливають на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України з боку підозрюваного.

Таким чином суд апеляційної інстанції вважає неспроможними доводи апеляційної скарги прокурора , що оскаржувана ухвалу слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали.

Доводи апеляційної скарги прокурора, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких та нетяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 303, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 149 КК України, що з боку підозрюваного існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, є слушними, при цьому належним чином враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, та не є переконливими для застосування більш суворого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги прокурора, що відповідно до матеріалів кримінального провадження підозрюваний продовжує вчиняти кримінальне правопорушення за ст. 303 КК України в складі організованої групи суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки наведене не підтверджено доказами. При цьому слід наголосити, що будь які протиправні дії з боку підозрюваного з урахуванням набутого статусу підозрюваного та застосованого до нього запобіжного заходу є підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий у передбаченому КПК порядку.

З урахуванням викладеного вище є безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора, що інший більш м`який запобіжний захід не здатен запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки підозрюваний не має поваги до прав інших на здоров`я та життя, має безперешкодний доступ до зброї, що ставить під реальну загрозу життя та здоров`я свідків злочину та інших осіб.

При цьому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, який в апеляційній скарзі наголосив, що осаджувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки оскаржувана ухвала ґрунтується виключно на припущеннях, докази існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не надані, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ та національного законодавства України, що сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, та оголошена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою, ризики, передбачені ст. 177 КПК України обґрунтовані формальними посиланнями, не відповідають сталій практиці викладеній в численних рішенням ЄСПЛ, ОСОБА_8 жодного разу не вчиняв дій, які б підтверджували наявність ризику його переховування від суду, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, має міцні соціальні зв`язки, одружений має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем служби та проживання, самостійно прибув до органу досудового розслідування для отримання повідомлення про підозру та клопотання про застосування запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість оголошеної підозри та наявні у зв`язку із цим ризики з боку підозрюваного, підтверджені сукупністю доказів, здобутих органом досудового розслідування насланому етапі кримінального провадження, та обґрунтовано вказують на необхідність забезпечення кримінального провадження на даному етапі шляхом застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

За таких підстав, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для його скасування або зміні, а доводи апеляційних скарг прокурора та захисника про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, та постановлення нової ухвали, не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.02.2025р., якою підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000356 від 01.05.2024р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 303 КК України ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.02.2025р., якою підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000356 від 01.05.2024р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 303 КК України ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді