Справа № 699/1525/24
Номер провадження № 1-кп/699/40/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.25 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з повною технічною фіксацією кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.09.2024 за № 0000152

за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Стеблів Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, звільненого 05.07.2022 після відбуття строку покарання у зв`язку із засудженням:

- вироком Ватутінського міськрайонного суду Черкаської області від 11.05.2017 за ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 8 років;

- вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 21.01.2020 за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 8 років;

- ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.12.2021 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом частково складання зазначених вироків суду визначено остаточну міру покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 28.08.2024 близько 07:00 год, перебуваючи по вул. Ярослава Мудрого, поряд з будинком № 19 в м. Корсуні-Шевченківському Черкаської області, виявив тимчасово залишений без нагляду гаманець, у якому знаходилися дві банківські картки AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_7 , та які відповідно до ст. 1, ст. 5, п. 6 ч. 1 ст. 6, ст. 7 Закону України «Про інформацію». Закону України «Про банки та банківську діяльність» є документом, втрата якого істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів особи та які відповідно до приміток ст. 358 КК України є офіційним документом.

Реалізуючи свій намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що потерпілий відсутній, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає і він ніким не буде викритий, ОСОБА_5 таємно привласнив шляхом викрадення гаманця з банківськими картками банку «Ощадбанк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які є офіційним документом, взявши їх із собою, тим самим незаконно заволодів вказаними банківськими картками банку «Ощадбанк».

Отже, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України привласнення та приховування офіційного документа, вчинене в особистих інтересах.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, надав щодо себе викривальні покази.

Ураховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 357 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд, керуючись приписами ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішує обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , позицією потерпілої, і дослідженням характеризуючих обвинуваченого матеріалів.

Потерпіла ОСОБА_7 звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, обрання міри покарання обвинуваченому покладає на розсуд суду.

Положеннями ч. 1 ст. 357 КК України передбачено, що викрадення, привласнення, вимагання офіційних документів, штампів чи печаток або заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання особи своїм службовим становищем, а так само їх умисне знищення, пошкодження чи приховування, а також здійснення таких самих дій відносно приватних документів, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах, - караються штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

За змістом примітки до ст. 358 КК України під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В обвинувальному акті зазначено, що обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття, а обставини, які обтяжують покарання не встановлені.

Що стосується щирого каяття слід зазначити таке.

Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Такого висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду при розгляді справи №199/6365/19. У даному випадку суд не вбачає наявності щирого каяття обвинуваченого.

Отже, судом не встановлено наявності такої обставини, як щире каяття обвинуваченого.

Разом з тим суд вбачає наявність активного сприяння обвинуваченим досудовому розслідуванню та судовому розгляду, що визнає обставиною, яка пом`якшує покарання.

У обвинувальному акті зазначено, що обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, у ході досудового розслідування не встановлено. Ураховуючи приписи ст. 337 КПК України, суд позбавлений права самостійно встановлювати такі обставини, оскільки це є виходом за межі висунутого обвинувачення та призведе до погіршення становища особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Призначаючи покарання суд керується тим, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 при призначенні покарання суд ураховує, що обвинувачений має незняту та непогашену в законному порядку судимість, у силу приписів ст. 89 КК України вважається раніше судимим за вчинення злочинів проти власності й проти життя та здоров`я особи, офіційно не працевлаштований. Разом з тим, обвинувачений під час удового розгляду повідомив, що має можливість сплатити штраф, якщо йому буде визначене саме таке покарання.

Ураховуючи викладене суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання в виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Суд дійшов висновку, що саме такий захід впливу на засудженого є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався та суд не вбачає підстав для його застосування.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не подавався.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 124, 349, 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувати.

Речовий доказ компакт диск з відеозаписом, наданий потерпілою ОСОБА_7 09.09.2024 залишити у матеріалах кримінального провадження.

Речові докази банківські картки AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які приєднані до матеріалів кримінального провадження повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Речові докази 6 (шість) ключів та гаманець фіолетового кольору, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити у її розпорядженні.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану суд обмежується проголошенням резолютивної частини вироку, з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

СуддяОСОБА_1