УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року

м. Київ

Справа № 115-2560

Провадження № 51 - 1625 зно 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 12 березня 2013 року за нововиявленими або виключними обставинами,

встановив:

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 червня

2011 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Львівської області

від 17 січня 2012 року, ОСОБА_4 засуджено за ст. 115 ч. 2 п. 4, ст. 263 ч. 2,

ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 березня 2013 року вищезазначені судові рішення щодо ОСОБА_4 залишені без зміни, а його касаційна скарга - без задоволення.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із заявою, в якій порушує питання про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 березня 2013 року за нововиявленими

або виключними обставинами.

Разом з тим, засуджений раніше одинадцять разів звертався до Верховного Суду

з аналогічними за змістом заявами, які ухвалами Верховного Суду були залишені без руху, та в подальшому повернуті на підставі ст. 464 ч. 3, ст. 429 ч. 3 КПК України, оскільки засуджений не подав будь-яких матеріалів на усунення недоліків своєї заяви чи не усунув вказаних недоліків.

09 січня 2025 року засуджений ОСОБА_4 знову зі своєю черговою заявою звернувся до Верховного Суду з вимогою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 березня 2013 року за нововиявленими або виключними обставинами в порядку глави 34 КПК України, яка за своїм змістом є аналогічною попереднім заявам, та не відповідає вимогам ст. 462 КПК України, а тому суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 464 ч. 3, ст. 429 ч. 1 КПК України.

Глава 34 КПК України визначає підстави та порядок здійснення провадження

за нововиявленими або виключними обставинами, строки звернення й вимоги

до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або ж виключними обставинами.

Перегляд судових рішень за нововиявленими та виключними обставинами

не є тотожною процедурою, а тому для надання можливості суду визначити

чи подана така заява у передбачений ст. 461 КПК України строк та чи відповідає вона вимогам ст. 462 КПК України особа, яка бажає скористатись правом

на відповідний перегляд, має чітко вказати за якою саме з цих процедур вона бажає здійснити перегляд судового рішення.

Так, відповідно до ст. 459 ч. 2 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали,

що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

В той же час виключними обставинами відповідно до ст. 459 ч. 3 КПК України є: встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом

при вирішенні справи; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань

при вирішенні даної справи судом; встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Обставини, передбачені пунктом 3 частини третьої статті 459 КПК України, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили. Обставини, що стосуються зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, у разі неможливості ухвалення вироку можуть бути підтверджені постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження, ухвалою

про застосування примусових заходів медичного характеру.

В залежності від того, за якою процедурою особа бажає здійснити перегляд судового рішення, визначається і порядок обчислення строку для звернення

із заявою, передбачений ст. 461 КПК України.

Проте, засуджений ОСОБА_4 у своїй заяві не вказує які саме обставини, на його думку, нововиявлені чи виключні наявні у кримінальній справі щодо нього

та за якою процедурою він бажає здійснити перегляд ухвали касаційного суду щодо нього.

Також в порушення вимог ст. 462 ч. 2 п. 5 КПК України заява не містить обґрунтування для перегляду саме ухвали Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 березня 2013 року з посиланням на обставини, що відповідно до ст. 459 КПК України є нововиявленими

або виключними.

Засудженому необхідно врахувати, що невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і незгода з кваліфікацією його дій,

на що він вказує у своїй заяві, не є відповідно до ст. 459 КПК України нововиявленими або виключними обставинами та ці обставини не можуть бути підставою для відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Крім того, засуджений ОСОБА_4 , звертаючись саме до суду касаційної інстанції із заявою за нововиявленими або виключними обставинами, має вказати

на конкретну обставину, що в розумінні кримінального процесуального закону

є нововиявленою або виключною для перегляду судового рішення саме Верховним Судом, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування своєї позиції.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що вона подається до Верховного суду України, однак відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. 21 КПК судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Крім того, засуджений ОСОБА_4 у заяві просить Верховний Суд скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 12 березня 2013 року та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, що не узгоджується з її змістом, відповідно до якого він оспорює фактичні обставини справи.

Вказані порушення та суперечності заяви перешкоджають вирішенню питання

про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами, в тому числі і вирішити питання щодо строку подачі заяви, передбаченого ст. 461 КПК України, у зв`язку із чим її слід залишити без руху.

Враховуючи викладене, оскільки заява не відповідає вимогам ст. 462 КПК України, Верховний Суд на підставі ст. 464 ч. 3, ст. 429 ч. 3 п. 1 КПК України вважає

за необхідне залишити її без руху і встановити строк для усунення недоліків.

Керуючись статтями 464 ч. 3, 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами залишити без руху.

Встановити засудженому ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухали заяву буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3