Справа № 441/845/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1044/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року у м. Львові Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2024 року,

за участі: прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8

встановив:

цією ухвалою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, поданого в порядку ст.ст.537, 539 КПК України відмовлено.

Не погоджуючись з цією ухвалою засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2024 року і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Апеляційні вимоги мотивовані тим, що суд прийняв оскаржувану ухвалу без врахування практики Верховного Суду викладеної в постанові від 26.02.2020 у справі №497/349/16 та від 04.10.2022 у справі №219/6929/15., яка на його думку, є обов`язковою для виконання всіма судами.

Наголошує, що ці постанови Верховного Суду тлумачать п «г» ч.5 ст.72 КК України, який прирівнюється до попереднього ув`язнення.

Зазначає, що Верховний Суд у своїй правозастосовній практиці у жодній з постанов не вказує правового статусу особи, яка відбуває покарання, до якого вона була засуджена в іншому кримінальному провадженні та залишається в установі попереднього ув`язнення або тимчасово переводиться до неї з метою участі в слідчих діях або судовому розгляді нового кримінального провадження, що прирівнюється до попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження до набрання вироком законної сили.

Також не погоджується з позицією суду про те, що він зловживає процесуальними правами, оскільки попереднє клопотання про зарахування строку подане з інших підстав та мотивів.

При апеляційному розгляді справи прокурор заперечила апеляційну скаргу та просила залишити без змін оскаржувану ухвалу.

Засуджений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просили таку задоволити.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при постановлені оскаржуваної ухвали дотримані.

Згідно матеріалів справи засуджений ОСОБА_6 звернувся до місцевого суду з клопотанням у порядку ст.ст.537, 539 КПК України про зарахування йому строку перебування в установах попереднього ув`язнення у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 21 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за періоди з 23 травня 2019 року по 06 грудня 2019 року, з 20 грудня 2019 грудня по 22 грудня 2020 року, з 18 лютого 2021 року по 03 червня 2021 року, з 08 липня 2021 року по 17 грудня 2021 року, з 23 грудня 2021 року по 19 травня 2022 року, з 02 червня 2022 року по 23 червня 2022 року, з 14 липня 2022 року по 31 травня 2023 року, з 06 липня 2023 року по 12 липня 2023 року, з 13 червня 2024 року по день набрання чинності рішення суду у даній справі.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості клопотання, суддею першої інстанції встановлено, що ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 14 серпня 2024 року, у даній справі, відмовлено в задоволенні аналогічного клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, мотивуючи наступним.

З відповіді начальника Львівської установи виконання покарань №19 ОСОБА_9 № 9/4468 від 02 липня 2024 року, вбачається, що засуджений ОСОБА_6 23 серпня 2018 року з ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» направлений для відбування покарання у ДУ «Дрогобицька виправна колонія № 40».

У періоди зазначені засудженим ОСОБА_6 , які останній просить зарахувати у строк покарання, останній перебував на лікуванні у Львівській багатопрофільній лікарні (№19) Львівської філії «Центр охорони здоров`я ДКВС України» у Львівській області при ДУ «Львівська установа виконання покарань(№19)», у ДУ «Київський слідчий ізолятор» на час розгляду касаційного кримінального провадження за касаційними скаргами на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 07 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області Львівської області від 19 липня 2018 року, у ДУ «Львівська установа виконання покарань(№19)» для забезпечення участі під час розгляду скарги на бездіяльність органу досудового розслідування, уповноважених осіб прокуратури Львівської області, заяви про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, заяви за нововиявленими обставинами вироку Сихівського районного суду м.Львова від 07 грудня 2017 року.

Відповідно до абзацу 1 ч.5 ст.72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому, в розумінні ч.5 ст.72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, буквальний зміст абзацу 1 ч.5 ст.72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) вказує на те, що зазначена норма визначає правила зарахування у строк покарання строку саме попереднього ув`язнення, а не будь-якого періоду перебування особи в установах попереднього ув`язнення.

Вказівка в пункті «ґ» ч.5 ст.72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) на те, що у строк попереднього ув`язнення включається строк «перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження», стосується випадків, коли особа, яка відбуває покарання, до якого вона була засуджена в іншому кримінальному провадженні (іншій кримінальній справі), залишається в установі попереднього ув`язнення або тимчасово переводиться до неї з метою участі в слідчих діях або судовому розгляді нового кримінального провадження, що прирівнюється до попереднього ув`язнення в межах цього нового кримінального провадження до набрання вироком законної сили.

При цьому, положення пункту «ґ» ч.5 ст.72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) не поширюються на час перебування особи в установі попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили, у тому числі у зв`язку з участю в касаційному розгляді відповідного кримінального провадження, у судових засіданнях щодо розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, щодо роз`яснення судового рішення чи виправлення в ньому описки, а також щодо вирішення інших питань, що виникають на стадії виконання вироку, адже після набрання вироком законної сили ув`язнення вже не є попереднім.

Протилежне тлумачення суперечило б самій суті поняття «попереднє ув`язнення».

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним, зокрема, у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2022 року у справі №219/6929/15-к.

Відтак, ч.5 ст.72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року), як норма, яка визначає правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення застосуванню у даному випадку не підлягає і вимога засудженого ОСОБА_6 про зарахування йому у строк покарання періодів з 23 травня 2019 року по 06 грудня 2019 року, з 20 грудня 2019 грудня по 22 грудня 2020 року, з 18 лютого 2021 року по 03 червня 2021 року, з 08 липня 2021 року по 17 грудня 2021 року, з 23 грудня 2021 року по 19 травня 2022 року, з 02 червня 2022 року по 23 червня 2022 року, з 14 липня 2022 року по 31 травня 2023 року, з 06 липня 2023 року по 12 липня 2023 року, з 13 червня 2024 року по день набрання чинності рішення суду у даній справі є безпідставною, оскільки ОСОБА_6 у зазначені періоди був позбавлений свободи на підставі вироку, який набрав законної сили, що не є попереднім ув`язненням.

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки обставинам, наведеним у клопотанні засудженого, з яким він 23.08.2024 звернувся до суду, було надано оцінку в ухвалі Сихівського районного суду м.Львова від 14 серпня 2024 року, засуджений реалізував право на оскарження такого судового рішення, відтак повторний розгляд клопотання засудженого суперечитиме принципу юридичної визначеності, оскільки його наслідком буде повторна оцінка обставин, яким суд вже надав.

Окрім того, колегією суддів встановлено, що за результатами розгляду апеляційної скарги засудженого, ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 14.08.2024 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, залишено без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення (ухвала Львівського апеляційного суду від 26.11.2024).

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не містить правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали, тобто є необґрунтованою та не підлягає до задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді клопотання засудженого, які б вплинули на правильність прийнятого рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді