Справа № 522/3825/20
Провадження № 1-кп/522/1481/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку зі закінченням строків давності за обвинувальним актом у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002762 від 10.11.2019 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Котовськ Одеської області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованої, незаміжньої, раніше не судимої, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси кримінальне провадження № 0002762 від 10.11.2019 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку зі закінченням строків давності, посилаючись на те, що згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 03.06.2019 р., приблизно о 20 годині 00 хвилин, остання, перебуваючи на території будинку АДРЕСА_2 , де зустрілася з ОСОБА_8 , з метою з`ясування сімейно - побутових проблем.

В ході розмови, між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , на ґрунті давніх особистих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел на заподіяння ОСОБА_8 , тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, цілеспрямовано, тримаючи руками за двері в парадній зазначеного будинку, біля яких, а саме в дверному отворі у той момент перебувала ОСОБА_8 , нанесла останній три удари за допомогою вказаних дверей, в результаті чого ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження в ділянці колінного суглоба.

ОСОБА_7 , вважаючи виконаними до кінця свої протиправні дії, не намагаючись допомогти останній, з місця вчинення злочину зникла.

В результаті противоправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 спричинені наступні тілесні ушкодження у вигляді: двох різаних ран в ділянці лівого колінного суглоба, синцю лівої молочної залози, двох синців правого плеча, що складають єдиний морфологічний комплекс ушкоджень і оцінюються разом, що спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 день та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, яке кваліфікується як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Згідно з ч. 4 ст. 12 КК України, злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, зважаючи на передбачені законом про кримінальну відповідальність санкції, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, є злочином середньої тяжкості.

У відповідності до ч. 1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

На підставі п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, а в разі вчинення злочину середньої тяжкості п`ять років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, станом на теперішній час минуло п`ять років з дня інкримінованого ОСОБА_7 злочину середньої тяжкості. Таким чином, обставина закінчення п`ятирічного строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за більш тяжке кримінальне правопорушення, є підставою для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 44 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ч. 1 ст. 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

У відповідності до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

Частиною 8 ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

За правилами ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, за наявності усіх необхідних умов, а саме закінчення п`ятирічного строку давності притягнення до кримінальної відповідальності як передбаченої законом підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, звернення сторони захисту під час судового провадження з відповідним клопотанням, а також відсутності заперечень обвинувачених проти такого звільнення, суд зобов`язаний прийняти рішення про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та закриття кримінального провадження № 0002762.

При цьому, невизнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, не є підставою для відмови суду у звільненні її від кримінальної відповідальності.

Зазначені умовиводи відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 29.07.2021 у справі 552/5595/18, а саме: «За змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено».

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що обвинувачена під час кримінального провадження ухилялась від досудового слідства або суду. Крім того, протягом п`яти років з дня інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, вона не вчинила нових злочинів, що підтверджується відсутністю відносно неї обвинувальних вироків, які набрали законної сили.

Обвинувачена підтримала клопотання захисника.

Прокурор та представники потерпілої не заперечували щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченої.

Вислухавши думку всіх учасників, розглянувши клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності в даному кримінальному провадженні, а також матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а обвинувачена звільненню від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положенням ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання. Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

- два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

- три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

- п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

- десять років у разі вчинення тяжкого злочину;

- п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Матеріально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частина 2 ст. 49 КК України); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, з часу вчинення злочинів минуло більше 5 років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 2 ст. 106 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Таким чином, відповідно до ст. 49 КК України, ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Положеннями ч. 1 ст. 286 КПК України визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до обвинуваченої про відшкодування майнової та моральної шкоди на загальну суму 25200,00 грн.

Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Водночас кримінальний процесуальний закон не передбачає вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні під час закриття провадження.

Разом з тим, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК, у зв`язку із закінченням строків давності, не є реабілітуючою підставою, то потерпіла особа не позбавлена можливості звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди.

Беручи до уваги, що обвинувальний вирок не ухвалюється та не постановляється ухвала про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру стосовно ОСОБА_7 , суд приходить до переконання, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 , слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 288, 369, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку зі закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002762 від 10.11.2019 року закрити.

Цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів.

Суддя: ОСОБА_1

24.02.2025