Справа № 333/6161/24
Провадження №1-кп/333/534/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002137 від 20.10.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кам`янське Дніпропетровської обл., який має повну вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інваліда 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого передбаченого ч.2 ст. 332 КК України

за участі:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Державний кордон України» державний кордон України є лінією і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Статтею 9 Закону України «Про Державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль - це державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» визначено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Відповідно до п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 57 від 27.01.1995, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 35 Закону України «Про Державний кордон України» передбачено відповідальність за порушення або спробу порушення режиму державного кордону України, прикордонного режиму або режиму в пунктах пропуску через державний кордон України, а також за інші порушення законодавства про державний кордон України.

В порушення вищевказаних вимог законодавчих актів ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України, яка полягала в організації в`їзду осіб в Україну з боку Російської Федерації через непрацюючі пункти пропуску, без проходження прикордонного контролю.

З цією метою, ОСОБА_3 , який здійснював діяльність із перевезення пасажирів, в невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 20.10.2023 вступив у попередньо змову з особою, яка перебувала на території України, та іншими, невстановленими в ході досудового розслідування особами, які знаходились у тому числі на території Російської Федерації.

Згідно з вказаною домовленістю ОСОБА_3 та невстановлена особа, яка перебувала на території України, розмістивши оголошення в мережі Інтернет, а також у клауд - месенджерах «Telegram», «Viber», та, опублікувавши мобільні телефони з номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , які перебували у них в користуванні, здійснювали пошук осіб, які бажали в`їхати на тимчасово окуповану територію України з боку Російської Федерації, перетнувши державний кордон на ділянці, яка не контролюється органами влади України, у пунктах пропуску, які не працюють, і без проходження прикордонного контролю.

При виявленні осіб, які у вказаний спосіб бажали потрапити на територію України, невстановлена особа, яка перебувала на території України, та ОСОБА_3 повідомляли їм про маршрут руху, який полягав у виїзді з України до Республіки Польща, подальшому переїзді до Республіки Білорусь, та після до Російської Федерації, звідки особи повинні були з невстановленими особами, які діяли за попередньою змовою з ОСОБА_3 , здійснити незаконний перетин державного кордону України на ділянці, що не контролюється органами влади України, в пунктах пропуску, що тимчасово не працюють і без проходження прикордонного контролю, в`їхавши на територію України, яка є тимчасово окупованою.

При наданні згоди особами ОСОБА_3 та невстановлена особа, яка перебувала на території України, організовуючи незаконне переправлення осіб через державний кордон України, самостійно або за допомогою інших осіб, які не були обізнані про його злочинні наміри, забезпечував за допомогою транспортних засобів перевезення осіб до Республіки Білорусь, а також переліт з м. Мінськ Республіки Білорусь до м. Москва Російської Федерації, за що отримував грошові кошти. Крім того, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію умислу на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, попередньо домовлявся з невстановленими органом досудового розслідування особами, які перебували на території Російської Федерації, про перевезення автомобільним транспортом осіб, які прибули до м. Москва Російської Федерації, на територію України через ділянку державного кордону, яка не контролювалась органами влади України, в пунктах пропуску державного кордону, які тимчасово не працюють, та без процедури прикордонного контролю.

За вказані дії ОСОБА_3 здійснював оплату грошових коштів, які йому передавали особи, які бажали незаконно перетнути державний кордон. Відомості про осіб, які безпосередньо забезпечували незаконний перетин державного кордону України ОСОБА_3 або невстановлена особа, яка діяла за попередньою змовою з ОСОБА_3 і знаходилась на території України, надавали особам, які прибули до м. Москва Російської Федерації, тим самим забезпечуючи незаконне переправлення осіб через державний кордон України.

Так, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в один із днів травня 2024 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) знайшла в клауд - месенджері «Telegram» телеграм-канал із оголошенням про здійснення поїздок у міста України, які знаходяться на тимчасово окупованій території, в якому було вказані контактні номери телефонів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

18.05.2024, приблизно о 14:57, ОСОБА_6 , знаходячись в місті Запоріжжя, зателефонувала за мобільним номером НОМЕР_3 , який було вказано в оголошенні та який належить ОСОБА_3 та в ході розмови з останнім поцікавилася про можливість здійснення поїздки до м. Енергодар Запорізької обл., який на теперішній час являється тимчасово окупованим.

В ході вказаної телефонної розмови ОСОБА_3 , реалізуючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон та діючи за попередньою змовою з іншими особами повідомив, що може організувати поїздку до м. Мелітополь по маршруту м. Запоріжжя - Республіка Польща - Республіка Білорусь (м. Мінськ), де здійснюється посадка на авіарейс.

В подальшому на літаку здійснюється переліт до аеропорту «Шереметьево» в м. Москва Російської Федерації, а звідти разом з іншими пасажирами на автомобілі по типу Мерседес Спрінтер її доставляють до м. Мелітополь, при цьому буде здійснено перетин державного кордону України між Російською Федерацією і Україною на ділянці, яка тимчасово не контролюється владою України, в пункті пропуску «Новоазовськ», що не працює, поза прикордонним контролем з боку України. Також ОСОБА_3 повідомив, що вартість поїздки буде складати 600 доларів США та він повністю організовує поїздку, у тому числі, за домовленістю з іншими особами забезпечує організацію перевезення з Російської Федерації на в`їзд до України, тобто перетин державного кордону України.

20.05.2024, ОСОБА_6 зателефонувала за мобільний номер НОМЕР_4 , який було вказано в оголошенні, та який належить іншій невстановленій особі, що діяла за попередньою змовою з ОСОБА_3 , яка в ході телефонної розмови, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3 , направленою на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон, повідомила, що найближчий рейс на тимчасово окуповані території буде здійснюватися 23.05.2024. При цьому, невстановлена особа, реалізуючи спільний з ОСОБА_3 злочинний умисел уточнила, що виїзд з м. Запоріжжя здійснюватиметься з території автозаправної станції «ОККО», яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чубанова 17В напроти автостанції о 10:00. Перевезення пасажирів здійснюватиметься автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter», з д.н.з НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_3 , а вартість поїздки складе 550 доларів США, які можливо також сплатити в еквіваленті російськими рублями у розмірі близько 50000 рублів. Грошові кошти мають бути передані водієві під час посадки до мікроавтобуса, після чого невстановлена особа, виконуючи відведену їй роль в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, замовить авіаквитки на ім`я ОСОБА_6 на переліт з аеропорту м. Мінськ до аеропорту «Шереметьево» м. москва.

Також невстановлена особа, яка діяла за попередньою змовою з ОСОБА_3 , достовірно знаючи що між Російською Федерацією і Україною відсутні діючі пункти пропуску через державний кордон України, реалізовуючи спільний злочинний умисел з ОСОБА_3 та іншими невстановленими особами, які перебувають на території Російської Федерації, повідомила, що після проходження «фільтрації» в аеропорту «Шереметьево» м. Москва Російської Федерації, ОСОБА_6 та інших осіб заберуть біля кафе «Глобус» та на автомобілі «Mercedes-Benz Sprinter» відвезуть до м. Мелітополь. Таким чином, буде здійснено незаконний перетин державного кордону України в пункті пропуску, який не працює, поза процедурою прикордонного контролю з боку органів влади України.

23.05.2024, приблизно о 09:00, ОСОБА_6 прибула на раніше обумовлене місце посадки, а саме до автозаправної станції «ОККО», яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чубанова 17В, де здійснила телефонний дзвінок на мобільний номер НОМЕР_4 , який належить невстановленій особі, що діяла за попередньою змовою з ОСОБА_3 , та в ході телефонної розмови дізналася, що поїздка з м. Запоріжжя до м Дніпра буде здійснюватись на мікроавтобусі «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_6 , а у подальшому по визначеному маршруту до кордону Республіки Польща з Республікою Білорусь в транспортному засобі під керуванням ОСОБА_3 , який, діючи за попередньою змовою групою осіб, виконував свою роль в організації переправлення осіб через державний кордон України.

Приблизно о 10:15 на територію автозаправної станції «ОККО» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чубанова 17В заїхав автобус «Mercedes-Benz Sprinter» з д.н.з. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_7 , яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_3 та осіб, що діяли з ним за попередньою змовою, і посадила вказаних осіб до салона автомобіля та повезла їх в напрямку м. Дніпро.

Приблизно о 14:00 ОСОБА_7 доставила осіб до торгово-виставочного комплексу «Слов`янський ринок» в м. Дніпро, де в подальшому ОСОБА_6 та інші пасажири пересіли до автомобіля під керуванням ОСОБА_3 , який організовуючи незаконне переправлення осіб через державний кордон України, діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, які перебували на території України та Російської Федерації, мав намір доставити ОСОБА_6 аеропорту в м. Мінськ, Республіки Білорусь, звідки остання мала вилетіти до м. Москва Російської Федерації. У подальшому ОСОБА_3 , за допомогою невстановлених осіб, які знаходились на території Російської Федерації, з якими він діяв за попередньою змовою, мав намір організувати перетин ОСОБА_6 державного кордону України між Російською Федерацією та Україною, в непрацюючому пункті пропуску «Новоазовськ» Донецької області поза процедурою прикордонного контролю з боку державних органів України. За вчинення вказаних дій ОСОБА_6 передала ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 50 000 рублів, що еквівалентно 22 063 гривні 50 копійок, частину з яких ОСОБА_3 повинен був передати особам, які будуть безпосередньо забезпечувати незаконний перетин державного кордону України ОСОБА_6 шляхом її перевезення з м. Москва Російської Федерації до міста Мелітополь.

В цей же день протиправна діяльність ОСОБА_3 була припинена працівниками правоохоронних органів.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 332 КК України, як організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

28.06.2024 між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості. Згідно з цією угодою, ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч. 2 ст. 332 КК України, 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю пов`язаною перевезенням строком на 1 рік із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням ОСОБА_3 від відбування основного покарання, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 468 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості. Просив визначити іспитовий строк в один рік.

Прокурор в судовому засіданні також просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене даною угодою покарання з визначенням іспитового строку в один рік. Також просила щодо визначення долі речових доказів, а саме чорнові записи на 6 арк.; ноутбук «Самсунг» з серійним номером № ZТSЕ F із зарядним пристроєм до нього; мобільний телефон, іmеі1: НОМЕР_7 , іmеі2: НОМЕР_8 з сім-картами; мобільний телефон, іmеі1: НОМЕР_9 , іmеі2: НОМЕР_10 з сім-картами; мобільний телефон, іmеі1: НОМЕР_11 , іmеі2: НОМЕР_12 з сім-картами; мобільний телефон, іmеі1: НОМЕР_13 , іmеі2: НОМЕР_14 з сім-картами, визнані речовим доказом відповідно до постанови слідчого Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 23.05.2024, передані на зберігання до камери схову ЗРУП ГУНП в Запорізькій області - залишити в матеріалах кримінального провадження, оскільки дані речові докази були вилучені за місцем проживання ОСОБА_8 , відносно якої є виділене кримінальне провадження. Щодо майна, яке було вилучене за місцем проживання ОСОБА_9 -повернути останньому. Щодо майна, яке було вилучене за місцем проживання обвинуваченого (окрім візиток та оголошень)-повернути останньому. Щодо грошових коштів, які були надані обвинуваченому ОСОБА_6 -повернути останній.

Захисник в судовому засіданні також просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене даною угодою покарання. Просив визначити іспитовий строк в один рік.

Суд, дослідивши надані матеріали, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дійшов наступного висновку.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів;

2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, беззастережно визнав свою винуватість, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання своєї винуватості, сприяння у викритті кримінального правопорушення, перерахування коштів в сумі 240 000 грн. на потреби Збройних сил України, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч.ч.4,5 ст.474 КПК України.

Суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Угода між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідає інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною зі здійсненням пасажирських перевезень, строком на 1 рік, із звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст.75 КК України, строком на 1 рік.

Отже, дана міра покарання, яка узгоджена сторонами угоди, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, перерахування коштів в сумі 240 000 грн. на потреби Збройних сил України, наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують порання є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України, враховуючи позицію учасників провадження, висловлену в судовому засіданні.

Питання щодо скасування арешту майна суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 174 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 28 червня 2024 року у кримінальному провадженні № 0002137 від 20.10.2023 про визнання винуватості, укладену між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання за ч.2 ст.332 КК України у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною зі здійсненням пасажирських перевезень, строком на 1 рік.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 1 /один/ рік іспитового строку.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:

- чорнові записи на 6 арк.; ноутбук «Самсунг» з серійним номером № ZТSЕ F із зарядним пристроєм до нього; мобільний телефон, іmеі1: НОМЕР_7 , іmеі2: НОМЕР_8 з сім-картами; мобільний телефон, іmеі1: НОМЕР_9 , іmеі2: НОМЕР_10 з сім-картами; мобільний телефон, іmеі1: НОМЕР_11 , іmеі2: НОМЕР_12 з сім-картами; мобільний телефон, іmеі1: НОМЕР_13 , іmеі2: НОМЕР_14 з сім-картами, визнані речовим доказом відповідно до постанови слідчого Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 23.05.2024, передані на зберігання до камери схову ЗРУП ГУНП в Запорізькій області - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон «REDMI Note 9», ішеі1: НОМЕР_15 , іmеі2: НОМЕР_16 з 2 сім-картами; мобільний телефон «Xiaomi Мі А2 Лайт», іmеі1: НОМЕР_17 , іmеі2: НОМЕР_18 ; мобільний телефон чорного кольору з серійним номером № НОМЕР_19 ; блокнот з чорновими записами; банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_20 ; банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_21 ; банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_22 , визнані речовим доказом відповідно до постанови слідчого Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 23.05.2024, передані на зберігання до камери схову ЗРУП ГУНП в Запорізькій області - повернути ОСОБА_9 за належністю;

- грошові кошти в сумі 9665 доларів США; грошові кошти в сумі 880 євро; грошові кошти в сумі 100 російських рублів; мобільний телефон «Xiaomi 11Т», імеі НОМЕР_23 з сім-картою «ВФ Україна» з м.н. НОМЕР_24 ; мобільний телефон «Lenovo» червоного кольору; мобільний телефон «Xiaomi» золотистого кольору; мобільний телефон «Xiaomi» модель «Rа42» іmеі НОМЕР_25 з сім-картою «лайфселл» з м.н. НОМЕР_26 та сім-картою «Рlау»; мобільний телефон «Samsung» золотистого кольору зі слідами ушкоджень; мобільний телефон «НТС» чорного кольору; мобільний телефон «LG» чорного кольору; мобільний телефон «НТС» сріблястого кольору; мобільний телефон «НТС» сріблястого кольору; мобільний телефон «Nокіа» білого кольору; металеві банки з написом «Бездымный охотничий порох «Сокол»» з сіро-зеленою речовиною, ззовні схожою на порох у кількості 4 шт.; предмети, ззовні схожі на патрони калібру 5.6 мм. в кількості 356 шт.; предмет, ззовні схожий на патрон калібру 7.62 мм.; предмети, ззовні схожі на патрони калібру 9 мм. в кількості 6 шт. та магазин до них; USB-флешки в кількості 3 шт.; mісrоSD-флешки в кількості 2 шт.; сім-карти різних мобільних операторів в кількості 13 шт.; картхолдери під сім-карти різних мобільних операторів з порожніми слотами сім-карт в кількості 21 шт.; картхолдери з сім-картами різних операторів в кількості 3 шт.; банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_27 ; банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_28 ; банківська картка «РНКБ Мир» № НОМЕР_29 ; банківська картка «ПСБ Мир» № НОМЕР_30 ; жорсткий диск «Western Digital», с.н. НОМЕР_31 з персонального комп`ютера ОСОБА_3 ; посвідчення водія серії НОМЕР_32 на ім`я ОСОБА_10 ; ID-картка № НОМЕР_33 на ім`я ОСОБА_10 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_34 на автомобіль Renault Sandero з д.н.з. НОМЕР_35 на ім`я ОСОБА_11 - визнані речовим доказом відповідно до постанови слідчого Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 23.05.2024, передані на зберігання до камери схову ЗРУП ГУНП в Запорізькій області - повернути ОСОБА_3 за належністю;

- паперові оголошення про пасажирські перевезення документів на 5 арк.; візитка «Крым поездки круглый год»; візитки з написом «Крым. Поездки круглый год без пешего перехода» в кількості 40 шт.; - визнані речовим доказом відповідно до постанови слідчого Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 23.05.2024, передані на зберігання до камери схову ЗРУП ГУНП в Запорізькій області - знищити;

- карту пам`яті «mісrоSD» об`ємом 16 Гб.; зошит в лінію з чорновими записами; банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_36 ; банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_37 ; банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_38 ; банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_39 ; банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_40 ; банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_41 ; банківську картку «Пумб» № НОМЕР_42 ; банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_43 ; стартовий пакет «Київстар» до м.н. НОМЕР_44 ; стартовий пакет «ВФ Україна» до м.н. НОМЕР_45 ; картки поповнення рахунку «Телеком» на 100 російських рублів кожна в кількості 3 шт.; банківську картку «А-банк» № НОМЕР_46 ; грошові кошти в сумі 215 євро, 1710 доларів СІЛА, 8256 гривень; довіреності на управління транспортними засобами з можливістю виїзду за кордон, видані ОСОБА_3 та інші документи на 50 арк.; мобільний телефон «Сяомі МІ 11 ULTRA», іmеі1: НОМЕР_47 з сім-картою «лайфселл» м.н. НОМЕР_48 та сім-картою «ВФ Україна» м.н. НОМЕР_49 ; мобільний телефон «Оnе Рlus 8 Рrо», іmеі1 : НОМЕР_50 , іmеі2: НОМЕР_51 з сім-картою «Київстар» з м.н. НОМЕР_52 ; автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» з д.н.з НОМЕР_5 , ключі від нього та технічний паспорт на автомобіль, визнані речовим доказом відповідно до постанови слідчого Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 23.05.2024 - повернути ОСОБА_3 за належністю;

- грошові кошти в сумі 50 000 російських рублів, купюрами номіналом 5000 рублів кожна з наступними номерами: ЕТ5148126, АИ4292725, АА7481022, ГТ5727985, ГТ5083141, ББ2347942, ГЬ9992642, ВН2592294, ЕТ5416408, АЪ4576089, визнану речовим доказом відповідно до постанови слідчого Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 23.05.2024, передані на зберігання до установи банку - повернути ОСОБА_6 за належністю;

- файл з назвою «Audio», розміром 5,58 МБ (5 853 036 байтів) з розмовою ОСОБА_6 з ОСОБА_8 , який записано на диск DVD-R «VERBATIUM», об`ємом 4,7 Gb, визнані речовим доказом відповідно до постанови слідчого Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 02.06.2024 - залишити в матеріалах кримінального провадження;

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2024, справа № 334/2225/24, провадження № 1-кс/334/1326/24, на автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», д.н.з НОМЕР_5 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 ; ключі від автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», д.н.з НОМЕР_5 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_53 на автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», д.н.з НОМЕР_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в Комунарський районний суд міста Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення. Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в Комунарському районному суді міста Запоріжжя копію вироку.

СУДДЯ: ОСОБА_1