ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/20975/24

Провадження № 11-кп/820/146/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.10.2024 року, у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руда - Гірчичнянська Дунаєвецького району Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, офіційно непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП № НОМЕР_2 , раніше не судимого,

якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке його власністю, -

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_6 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.307 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, всупереч вимог ст.ст. 7, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», 10 червня 2024 року, точного часу та місця досудовим розслідуванням не встановлено, діючи з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконні придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин з корисливих мотивів, за допомогою належного йому мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 5 Plus» (IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , номер НОМЕР_5 ), під час листування із невстановленою в ході досудового розслідування особою в мобільному додатку «Telegram» замовив з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP в особливо великому розмірі та психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін у великому розмірі, попередньо узгодивши місце отримання поштової посилки - поштомат ТОВ «Нова Пошта» № 55108, розташований по вул. Кам`янецькій, 130 в м. Хмельницькому, та отримавши від невстановленої слідством особи в мобільному додатку «Telegram» номер поштового відправлення № 4652.

Таким чином ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого збуту незаконно придбав та зберігав при собі вищевказані психотропні речовини до 10 год. 53 хв. 11.06.2024 - часу їх виявлення та подальшого вилучення працівниками поліції.

Відповідно до "Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, PVP віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено (таблиця I список № 2), амфетамін - до психотропних речовин, обіг яких обмежено (таблиця ІI список № 2).

Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» № 188 від 01.08.2000 психотропна речовина PVP масою 310,3 г є особливо великим розміром, а маса психотропної речовини амфетаміну 8,2895 г - великим розміром.

У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 прохає змінити вирок та призначити покарання із застосуванням ст..69 КК України та звільнити його від відбування покарання на підставі ст..75 КК України. Зазначає, що суд не в повній мірі взяв до уваги його процесуальну поведінку та щире каяття; його особу, та що він був військовослужбовцем ЗСУ, та не мав корисливих мотивів.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який прохав залишити вирок без змін, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд не допустив цих порушень кримінального процесуального закону.

Свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, суд зробив на підставі доказів, які він дослідив та оцінив із дотриманням положень ст.94 КПК України. Суд навів у вироку докладні мотиви прийнятого рішення відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України. Доводи апеляційної скарги, не викликають сумнівів у правильності судового рішення, й спростовуються зібраними у провадженні доказами.

Так, в основу вироку суд обґрунтовано поклав послідовні показання свідка, який був попереджений про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, а також приведений до присяги, відповідно до вимог ст.352 КПК України. Так, свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснював, що вранці 11 червня 2024 року він, заїхавши на територію АЗС «Укрнафта» по вул. Кам`янецькій, 130 в м. Хмельницькому, бачив затримання двох чоловіків, один з яких перед цим сів в автомобіль на переднє пасажирське сидіння, а інший, перебуваючи на місці водія (вказав на обвинуваченого ОСОБА_6 ), побачивши працівників поліції, викинув пакунок.

В судовому засіданні суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнавав частково та пояснював, що 10 червня 2024 року він за допомогою належного йому мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 5 Plus» під час листування із невідомою йому особою в мобільному додатку «Telegram» замовив психотропні речовини PVP та амфетамін, попередньо узгодивши місце отримання поштової посилки - поштомат ТОВ «Нова Пошта» № 55108, розташований по вул. Кам`янецькій, 130 в м. Хмельницькому (на території АЗС «Укрнафта»), та отримав номер поштового відправлення. 11.06.2024 близько 10 год. 50 хв. він, отримавши в Інтернет - додатку «Нової пошти» інформацію про прибуття посилки, під`їхав на автомобілі до вказаного поштомату разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 , якого попросив забрати посилку, що той і зробив, не будучи обізнаним з її вмістом. Після цього ОСОБА_9 передав йому посилку, всередині якої знаходилися два синтетичні пакети з психотропними речовинами PVP та амфетамін, та через деякий час він був затриманий працівниками поліції, які вилучили посилку та яким він добровільно надав доступ до належного йому мобільного телефону. Крім того, пояснював, що виявлену у нього психотропну речовину він замовив та отримав для власного вживання, без мети збуту. Суд правильно відхиляв таку позицію, оскільки вона повністю спростовується вищенаведеними дослідженими судом доказами, зокрема даними протоколу затримання про вилучення в ОСОБА_6 психотропних речовин, висновків судових експертиз щодо їх великого та особливо великого розмірів відповідно та протоколу огляду мобільного телефону обвинуваченого, в якому виявлено листування, які підтверджують зайняття останнім збутом психотропних речовин з корисливих мотивів, в тому числі намір збуту отриманої психотропної речовини шляхом її схову у виді так званих «закладок» в м. Дунаївці або м. Хмельницькому. У передбачений в листуванні спосіб він мав намір отримати лише 10 г психотропної речовини PVP для власного вживання, до того ж в борг. Разом з тим пояснити подальшу долю решти замовленої та вилученої у нього психотропної речовини обвинувачений ОСОБА_6 суду не зміг.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих судом обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до вимог ст.94 КПК України.

Із протоколу затримання особи від 11.06.2024 року вбачається, що затримано ОСОБА_6 11 червня 2024 року близько 10 год. 53 хв. по вул. Кам`янецькій, 130 в м. Хмельницькому (на території АЗС «Укрнафта»), вилучення у нього мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 5 Plus» (IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , номер НОМЕР_5 ), а також поряд з ним пакунку з двома поліетиленовими пакетами з порошкоподібними речовинами білого кольору невідомого походження підтверджується даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину. На вилученому пакунку наявна наліпка з інформацією щодо номера посилки № 4652, її відправлення 10 червня о 17 год. 09 хв. на поштомат «Нова Пошта» № 55108, розташований по вул. Кам`янецькій, 130 в м. Хмельницькому (АЗС «Укрнафта»), та отримувача з номером мобільного телефону НОМЕР_5 , вилученого у ОСОБА_6 .

Із висновків судово-хімічних експертиз № СЕ-19/123-24/7135-НЗПРАП від 12.06.2024 та № СЕ-19/123-24/7257-НЗПРАП від 28.06.2024 вбачається, що вилучені під час затримання ОСОБА_6 речовини є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, масою 310,3 г, та психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 8,2895 г.

Із заяви обвинуваченого ОСОБА_6 від 11.06.2024 вбачається, що останній добровільно надав дозвіл працівникам поліції на проведення огляду належного йому мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 5 Plus».

Із протоколу огляду від 11 червня 2024 року вбачається, що при перегляді мобільного додатку «Telegram» виявлено листування обвинуваченого в період часу з 19 год. 58 хв. 10.06.2024 по 09 год. 32 хв. 11 червня 2024 року з користувачами «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_3» з приводу придбання психотропних речовин та подальшого їх збуту з корисливих мотивів.

Із протоколу огляду сторінки в мережі інтернет ТОВ «Нова Пошта» від 12 червня 2024 року за запитом експрес накладної № 4652 виявлено інформацію щодо відправлення посилки 10.06.2024 о 16:59 год. із поштомату № 35459 у м. Тернополі в поштомат № 55108 в м. Хмельницькому та її прибуття 11.06.2024 о 09:30 год.

Із протоколів проведення слідчих експериментів від 11.06.2024 та 26.07.2024 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_9 підтвердили обставини отримання посилки.

Вказана слідча дія проведена відповідно до вимог ст..240 КПК України.

Таким чином, сукупність належних та допустимих доказів, досліджених у судовому засіданні, доводить, що дії ОСОБА_6 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки його вчинення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.

Позиція обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що виявлену у нього психотропну речовину він замовив та отримав для власного вживання, без мети збуту, не заслуговують на увагу, оскільки вона повністю спростовуються вищенаведеними дослідженими судом доказами.

Не спростовує висновок суду про наявність в обвинуваченого мети збуту факт вживання ним психотропної речовини. Разом з цим, останній ствердив, що вживав лише PVP, тоді як у вилученій у нього посилці виявлено іншу психотропну речовину - амфетамін, при цьому у великому розмірі.

Також колегія суддів відхиляє доводи захисника в суді першої і другої інстанції про недопустимість протоколу огляду мобільного телефону від 11 червня 2024 року з посиланням на відсутність під час цієї слідчої дії понятих та підозрюваного на той час ОСОБА_6 , позаяк відповідно до положень ст.ст. 223 ч. 7, 237 ч. 3 КПК України їх участь не є обов`язковою, поняті та інші учасники кримінального провадження можуть бути запрошені для участі в такій процесуальній дії, якщо слідчий чи прокурор вважатиме це за доцільне.

Даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_6 згідно з пред`явленим обвинуваченням в незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропної речовини, суд враховує правові позиції Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» від 26 квітня 2002 року № 4, з яких слідує, що про умисел на збут психотропних речовин може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але зберігає їх; тощо.

Аналізуючи докази, що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу і мети обвинуваченого ОСОБА_6 при вчиненні злочину, суд правильно виходив із сукупності всіх встановлених обставин вчинених діянь та враховує зокрема: кількість психотропної речовини, яку останній придбав та зберігав; намір подальшого її розфасування; наявність в телефоні обвинуваченого листування з приводу збуту психотропних речовин; особу обвинуваченого, який на обліку в лікаря-нарколога не перебуває, показав про скрутне фінансове становище, вживання інших, окрім PVP, психотропних речовин (зокрема амфетамін) заперечив, і приходить до переконання про наявність у ОСОБА_6 умислу на придбання та зберігання психотропної речовини саме з метою збуту, при цьому з корисливого мотиву.

Такий висновок суду повністю підтверджується вищевказаними дослідженими судом належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема показаннями самого обвинуваченого, даними протоколу огляду вилученого у нього мобільного телефону, висновків судових експертиз, речовими доказами, які в своїй сукупності на переконання суду беззаперечно свідчать про спрямованість умислу ОСОБА_6 на придбання і зберігання психотропної речовини з метою збуту.

Отже, висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, які виразилися в незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропної речовини у великому розмірі та особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великому розмірі, за наведених у вироку обставин ґрунтуються на повному, всебічному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з дотриманням вимог ст.91 КПК України та підтверджені сукупністю належних, допустимих, достовірних доказів, досліджених судом, яким суд з точки зору достатності та взаємозв`язку дав належну оцінку.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання, суд відповідно до вказаної статті кримінального закону врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, особу винного, який офіційно не працевлаштований, розлучений, вчинив особливо тяжкий злочин, пов`язаний із незаконним обігом психотропних речовин у великому та особливо великому розмірах, який за своїм характером представляє особливу суспільну небезпеку, своєї вини фактично не визнав та у скоєному не розкаявся, що характеризує обвинуваченого як особу, схильну до протиправних проявів, обставину, що пом`якшує покарання - наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_6 призначено покарання за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчиненого злочину, але визнав та врахував обставину, що пом`якшує покарання - наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Апеляційні доводи, про зайву суворість призначеного покарання у виді позбавлення волі, за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом зменшення строку покарання, на думку колегії суддів - є безпідставними.

Разом з цим, на думку колегії суддів, зазначені апеляційні доводи, не можуть вважатися обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, та судом першої інстанції вони були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

Твердження у апеляційній скарзі, що призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання є занадто суворим, колегія суддів вважає необґрунтованим і дійшла висновку про те, що при його призначенні, місцевий суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, призначивши покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції ч.3 ст.307 КК України, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши дані про особу обвинуваченого.

Так, суд вірно зазначив, та вважав за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення покарання у виді позбавлення волі, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, і вважав, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог закону України про кримінальну відповідальність ст. 69 КК може бути застосована за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Проте, з огляду на встановлення лише однієї обставини, яка пом`якшує покарання, - наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, та з урахуванням даних про особу винного, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для призначення обвинуваченому покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 3 статті 307 КК України.

Крім того колегія суддів зазначає наступне.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).

Призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.10.2024 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України - залишити без змін. На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали, а обвинуваченим з моменту отримання копії ухвали.

Судді: