Справа № 158/908/25
Провадження № 1-кс/0158/275/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянув клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000211 від 29.03.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

в с т а н о в и в:

До Ківерцівського районного суду Волинської області звернувся слідчий СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 , у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000211 від 29.03.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, з клопотанням про накладення арешту на майно, мотивуючи клопотання тим, що 28.03.2025 працівниками СРПП відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області, було зупинено транспотний засіб марки «Mercedes-benz» р.н НОМЕР_1 із причіпом марки SCHMITZ р.н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , який перевозив 34 колоди деревини породи дуб довжиною від 3м., по 3.5 м., з ТзОВ «Фактура LTD м. Суми вул. Івана Піддубного, 4 до ТзОВ «Танфоран» смт. Цумань вул. Грушевського, 7, які мають невідповідність наданим документам походження якої не підтверджено.

29 березня 2025 року по даному факту відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000211, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення та виявлення і фіксації слідів злочину, 28.03.2025 проведено огляд місця події, а саме відкритої ділянки місцевості, поблизу будинку №4А що в с. Кадище, Луцького району Волинської області по вул. Миру, в ході якого виявлено та вилучено автомобіль марки «Mercedes-benz» р.н НОМЕР_1 із причіпом марки SCHMITZ р.н НОМЕР_2 належні ОСОБА_5 , та деревину породи дуб в кількості 34 колоди, довжиною від 3м., по 3.5м., володільцем яких є ТзОВ «Фактура LTD», товарно-транспортну накладну №039 від 27.03.2025 року в трьох примірниках, видаткову накладну №59 від 27.03.2025 року в двох примірниках, рахунок на оплату № 59 від 27.03.2025 року в двох примірниках, товарно-транспортну накладну серії ЛАП №890093 від 10.02.2025 року, товарно-транспортну накладну серії ЛАП №890078 від 04.02.2025 року, товарно-транспортну накладну серії ЛАП №890098 від 12.02.2025 року, які перебували на момент їх вилучення у володінні ОСОБА_5 .

Вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000211 від 29.03.2025 за ч. 1 ст. 246 КК України, оскільки зберегло на собі сліди кримінального правопорушення і містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Окрім цього, відсутні відповідні бирки із лісового державного підприємства що ставить під сумнів походження даної деревини.

В судове засідання слідчий не з`явився, згідно поданої заяви просить суд проводити розгляд справи без його участі.

Від представника власника/володільця майна до суду подано заяву про розгляд клопотання про арешт майна без їх участі, просять відмовити у задоволенні клопотання у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Слідчий суддя дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження встановив, що СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000211, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За загальними правилами, передбаченими ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ч.ч. 1,2 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Слідчий суддя, суд, відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Зі змісту клопотання про арешт майна вбачається, що необхідність такого арешту обумовлена тим що, існує сукупність достатніх підстав вважати, що вони є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, відповідно до положень ст. 170 КПК України, оскільки відсутні відповідні бирки із лісового державного підприємства що ставить під сумнів походження даної деревини.

Завданням арешту зазначеного майна слідчий визначив запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, зокрема для забезпечення їх використання з метою встановлення всіх обставин справи.

Однак, як вбачається із досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вилучена лісодеревина (колоди) набута законним шляхом, що підтверджується повторним протоколом огляду місця події від 02.04.2025.

Таким чином, суд приходить до переконання, слідчим жодним доказом не доведено, що виявлена лісодеревина отримана внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Водночас, жодних доказів щодо незаконності походження вилученої деревини, в тому числі їх незаконного зберігання, перевезення, слідчим не подано, в той час, як правомірність перевезення та набуття цієї лісодеревини підтверджена документально у судовому засіданні.

Варто також зазначити, що у клопотанні про арешт майна немає жодного посилання на можливість незаконного походження зазначеної деревини, яка була вилучена разом з іншим майном, немає також жодних відомостей в обґрунтування факту завдання шкоди та її розміру у кримінальному провадженні, як це встановлено об`єктивною стороною ст. 246 КК України.

Саме по собі визнання майна речовим доказом постановою слідчого, ще не свідчить про те, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України.

З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що слідчим не доведено сукупність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України, та не доведено, що вилучене в ході проведення огляду місця події майно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, тобто, що зазначене майно відповідає визначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України критеріям, у зв`язку з чим на таке майно відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України не може бути накладено арешт, а тому, слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-175 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000211 від 29.03.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1