Справа № 458/651/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2025 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження

сторона обвинувачення:

прокурор Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 ,

потерпіла сторона:

потерпіла ОСОБА_4 не прибула,

законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 не прибула,

представник неповнолітньої потерпілої адвокат ОСОБА_6 ,

сторона захисту:

обвинувачений ОСОБА_7 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Турка Львівської області клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 від 24.01.2024 року про визнання очевидно недопустимим доказом висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.04.2023 року, протоколу отримання зразків для експертизи від 17.04.2023 року, висновку експерта №880/2023-т у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2023 року № 0000340 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

13.07.2023 року начальником Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_10 передано до Турківського районного суду Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2023 року №0000340 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Згідно вимог ст.ст.127,129 Конституції України правосуддя здійснюють професійні судді і судочинство провадиться суддею одноособово. Згідно ч.2 ст.31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється професійним суддею одноособово. Суддя для розгляду кримінального провадження визначається у порядку, передбаченому ст.35 КПК України. У відповідності до вимог ч.3 ст.35 КПК України визначено суддю для розгляду кримінального провадження, оскільки відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 13.07.2023 року справу було передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду 13.07.2023 року призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 14.08.2023 року призначено судовий розгляд.

Судом визначено і встановлено порядок та обсяг дослідження доказів, допитано потерпілу сторону, свідків сторін по справі, досліджено письмові докази.

В судовому засіданні на стадії дослідження письмових доказів сторона захисту, адвокат ОСОБА_9 24.01.2024 року подав клопотання про визнання очевидно недопустимим під час судового розгляду висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.04.2023 року, протоколу отримання зразків для експертизи від 17.04.2023 року та висновок експерта №880/2023-т, а також просив визначити неможливим дослідження в якості письмових доказів у судовому провадженні висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.04.2023 року, протоколу отримання зразків для експертизи від 17.04.2023 року та висновку експерта №880/2023-т.

В судовому засіданні 07.04.2024 року адвокат ОСОБА_9 , який подав клопотання, а також захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 і обвинувачений ОСОБА_7 підтримали подане клопотання, просили таке клопотання задовольнити, оскільки додатково пояснили, що не передбачено такої слідчої дії як огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, огляд було проведено до моменту внесення відомостей в ЄРДР, а відібрання біологічних зразків для експертизи проводилось черговим лікарем ОСОБА_11 за участю медичної сестри ОСОБА_12 , однак без залучення понятих, відеозапису, у відсутність адвоката, оскільки підзахисни2 вже був затриманий.

В судовому засіданні 07.04.2024 року прокурор Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , представник неповнолітньої потерпілої адвокат ОСОБА_6 заперечили проти поданого клопотання, просили в задоволенні такого клопотання відмовити.

Прокурор Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав свою позицію, зазначивши, що 12.02.2024 року ним подано заперечення на клопотання адвоката ОСОБА_9 24.01.2024 року про визнання очевидно недопустимим доказів, оскільки докази, які є предметом скарги не порушують права і свободи людини і не надають підстав для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних.

Суть питання, що вирішується ухвалою.

24.01.2024 року на адресу суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 про визнання очевидно недопустимим доказом висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.04.2023 року, протоколу отримання зразків для експертизи від 17.04.2023 року та висновок експерта №880/2023-т у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2023 року № 0000340 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.

Клопотання розглядається за ініціативою захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обґрунтовуючи подане клопотання, сторона кримінального провадження вказує, що процесуальний закон не передбачеє огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння як слідча дія, таки огляд було проведено до моменту внесення відомостей в ЄРДР, а відібрання біологічних зразків для експертизи проводилось медичними працівниками без залучення понятих, відеозапису, у відсутність адвоката, оскільки підзахисний вже був затриманий.

Суддя, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, при постановленні ухвали вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав і мотивів, з врахуванням положень закону.

Згідно зі ст.93 КПК України сторони кримінального процесу мають право збирати докази. Для сторони обвинувачення передбачено, в тому числі, право витребовувати і отримувати документи від державних органів, місцевого самоврядування, фізичних осіб і підприємств. Якщо отримати докази таким шляхом не вдається, сторона звертається до суду.

За змістом ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Виходячи з положень ч.1 ст.86 КПК України допустимість доказів - це придатність їх для використання у кримінальному процесі за формою. Вимогами допустимості доказів є законність джерела, способу отримання доказів, процесуальне оформлення ходу і результатів проведення слідчих дій, належний суб`єкт, що має право проводити процесуальні дії з отримання доказів.

Так, жоден доказ обвинувачення чи захисту не має наперед визначеної сили серед інших доказів, і такі докази, підлягають врахуванню судом на рівні з іншими доказами у справі.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.04.2023 року, протокол отримання зразків для експертизи від 17.04.2023 року та висновок експерта №880/2023-т в судовому засіданні не доліджувався разом з іншими доказами, водночас на недопустимості дослідження такого висновку звернула увагу сторона захисту адвокати ОСОБА_9 і ОСОБА_8 .

У відповідності до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Статтею 87 КПК України передбачено виключні підстави визнання доказів недопустимими, однак сторона захисту, посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 87 КПК України, не аргументує які саме порушення призвели до істотного порушення прав та свобод людини, тобто немає самого підтвердження недопустимості доказів у розумінні вимог що в ст. 87 КПК України як і доказів їх очевидної недопустимості взагалі.

Згідно з ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

При цьому системний аналіз ст. 89 КПК України дозволяє дійти висновку, що законодавець ознаки недопустимості доказів поділяє на очевидні та неочевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду.

Очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказується в КПК України. Це означає, що очевидно недопустимим є доказ, будь-яке порушення процедури отримання якого згідно положень КПК України є безумовною підставою визнання його недопустимим.

На думку суду, відсутні ознаки очевидності допустимості висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.04.2023 року, протоколу отримання зразків для експертизи від 17.04.2023 року та висновок експерта №880/2023-т, оскільки такі документи не отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами.

З огляду на положення ст.ст.86, 87, 89, 290 КПК України, які встановлюють критерії допустимості доказів в межах кримінального провадження, враховуючи підстави, на які посилається учасники кримінального провадження як на підставу клопотання так ін. заперечення проти клопотання , суд вважає клопотання обґрунтованим, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з положеннями ч. 4 вказаної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. При цьому, як передбачає ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Судом встановлено, що особи, якими були видані такі документи, здійснювали свої повноваження і дії відповідно до вимог нормативно правових актів. Без наявності таких дозволів і в порушення виконання прямих посадових обов`язків призводить до очевидної недопустимості доказу.

Судом встановлено, що особи, які складали висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, протокол отримання зразків для експертизи від 17.04.2023 року та висновок експерта №880/2023-т на час складання таких документів були повноважними особами, діяли в межах діючого законодавства і своїх повноважень.

Суд не вбачає в діях таких осіб істотних порушень формальних вимог закону, порушення прав і свобод людини, передбачених Конвенцією та/або Конституцією України, що могло б потягнути до реальних негативних наслідків для об`єктивного судового розгляду.

У зв`язку з чим, на думку суду було дотримано вимоги процесуального закону в частині проведення висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.04.2023 року, протоколу отримання зразків для експертизи від 17.04.2023 року та висновок експерта №880/2023-т у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2023 року № 0000340 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, відсутні ознаки недопустимості доказу, під час проведення дослідження не було допущено порушення кримінально-процесуального закону, не було порушено прав і свобод громадянина, а тому в подальшому будуть досліджуватися в ході судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.25,110,369-372 КПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 від 24.01.2024 року про визнання очевидно недопустимим доказом висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.04.2023 року, протоколу отримання зразків для експертизи від 17.04.2023 року, висновку експерта №880/2023-т у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2023 року № 0000340 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили після її проголошення.

Заперечення на ухвалу можуть бути зазначені в апеляційній скарзі на судові рішення, перелік яких визначено ч. 1 ст. 392 КПК України.

Інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, веб-адреса сторінки Єдиного державного реєстру судових рішень: https://tk.lv.court.gov.ua/.

Повний текст рішення суду складено та проголошено 11.04.2025 року.

Суддя ОСОБА_1