Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/82/25

Номер провадження: 1-кп/511/157/25

18 лютого 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000774, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.11.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Роздільна, Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 04.11.2024 року приблизно з 11-тої години вживав алкогольні напої у компанії з особою відносно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадженні, знаходячись у приміщення бару «МРІЯ», який розташований за адресою:вул. Привокзальна, 3а, м. Роздільна, Одеської області.

Близько 11.20 годин 04.11.2024 року до приміщення бару «МРІЯ», увійшли співробітники Роздільнянського РУ ГУ ДСНС України в Одеській області, які перебували в форменому одязі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , з метою проведення інформаційно-профілактичної роботи з власницею бару ОСОБА_8 .

В цей час, обвинувачений ОСОБА_4 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння побачили раніше не знайомих їм ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у форменому одязі, та діючи безпричинно, ігноруючи елементарні норми моралі існуючі в суспільстві, використовуючи малозначний привід, демонструючи свою неповагу до оточення, перебуваючи у публічному місці, почали голосно кричати та висловлюватись грубою нецензурною лайкою, у бік ОСОБА_5 та ОСОБА_6 безпідставно звинувачуючи останніх в ухиленні від проходження військово служби.

Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з метою недопущення продовження протиправних дій ОСОБА_4 і особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, та уникнення конфліктної ситуації покинули приміщення бару «МРІЯ», який розташований за адресою вул. Привокзальна,3а, м. Роздільна, Одеської області.

Поряд з цим, обвинувачений ОСОБА_4 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, продовжуючи свої хуліганські дії, 04.11.2024 року, приблизно 11.30 годин, вийшли з бару «МРІЯ», який розташований за адресою: вул. Привокзальна, 3а, м. Роздільна, Одеської області, і почали переслідувати ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , грубо порушуючи громадський порядок, поводячись нахабно, як прояв аморального, зухвалого та зверхнього ставлення до прав, свобод та законних інтересів громадян і суспільства у цілому та продовжили виражатись на адресу ОСОБА_5 і ОСОБА_6 нецензурною лайкою, на зауваження з боку працівників Роздільнянського РУ ГУ ДСНІ України в Одеській області та інших осіб, які перебували поруч не реагували, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, що виразилось у погрозах ОСОБА_4 фізичною розправою в бік ОСОБА_5 , та нанесенні тілесних ушкоджень останньому з боку особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, у вигляді одного удару долонею руки у праву скроневу ділянку голови, що не спричинило тілесних ушкоджень, чим вчинили хуліганські дії, тобто грубо порушили громадський порядок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, але від дачі показів відмовився на підставі ст.63 Конституції України. При цьому зазначив, що повністю розуміє характер своїх злочинних дій та дуже розкаюється в тому, що він вчинив.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 04.11.2024 року в ранковий час він разом з інспектором Роздільнянського РУ ГУ ДСНС України в Одеській області ОСОБА_6 , перебуваючи одягненими в формений одяг, здійснювали обхід по закладам торгівлі та харчування на предмет дотримання правил пожежної безпеки. Приблизно об 11 год. вони перебували в барі «МРІЯ», що розташований за адресою:вул. Привокзальна, 3а, м. Роздільна, Одеської області. В барі на той час було небагато людей. Коли вони спілкувалися безпосередньо з господаркою цього закладу, до них підішли двоє чоловіків, один з яких - ОСОБА_4 та почали безпричинно, ігноруючи елементарні норми моралі існуючі в суспільстві, голосно кричати та висловлюватись на їх адресу грубою нецензурною лайкою. В своїх висказуваннях ОСОБА_4 та інша невідома особа висказували своє недовольство, яке виражалося в звинувачені щодо ухилення ними проходження військово служби. На що вони неодноразово намагались запропонувати останнім заспокоїтись і зазначали, що вони не є військовослужбовцями, а перебувають на службі в ДСНС. На їх зауваження обвинувачений не реагував, поводив себе зухвало і намагався затіяти бійку та погрожував фізичною розправою. ОСОБА_6 , вийшов на вулицю та зателефонував на лінію 102. Він також вийшов за ОСОБА_6 , чоловіки теж вийшли на вулицю і продовжували свої хуліганські дії по відношенню до них. Дочекавшись на місці наряд патрульної поліції, вони їм розповіли про ці обставини. На його, особисту думку, він вважає, що обвинувачений 04.11.2024 року перебував в стані алкогольного сп`яніння, а тому себе агресивно та неадекватно .

Крім того, потерпілий ОСОБА_5 зазначив що він претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні надав покази, що повністю ідентичні показам потерпілого ОСОБА_5 та також претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не заявив.

Обвинувачений ОСОБА_4 відмовляючись надавати свої покази, не заперечував та повністю підтвердив показання потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ..

Таким чином показання потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які обвинувачений ОСОБА_4 , в свою чергу, не оспорює.

Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх інших учасників процесу, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та роз`яснивши положення ст.349 ч.3 КПК України, обмежився допитом потерпілих, дослідженням матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого, оскільки істинність, добровільність та правдивість позиції обвинуваченого у суду сумнівів не викликає.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення, а його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відносяться до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він характеризується задовільно за місцем проживання (а.к.п.62), на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.к.п.63), раніше не судимого (а.к.п.61)

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно наданої суду досудової доповіді відносно ОСОБА_4 Роздільнянським районним відділом ДУ «Центр пробації», вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, уповноважений орган пробації вважає доцільним, крім обов`язків пеедбачених ч.1 ст.76 КК України, покласти на особу додаткові обов`язки передбачені ч. 3 п. 2, п. 4 ст. 76 КК України:- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.(а.к.п. 55-58).

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.

За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суду необхідно виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, зокрема форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, ролі кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали тощо.

Суд вважає, що згідно з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.

При цьому, щире каяття - це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з можливим звільненням його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченого покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також суд вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.76 КК України додатково покласти на обвинуваченого обов`язки, а саме: п.2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; п.4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість, зокрема, призначення покарання з випробуванням.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.100, 349, 368, 369, 371,373,374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно п.2, 4 ч.3 ст. 76 КК України покласти додатково на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід до засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати

Речові докази: носій інформації, а саме СД-диск з наявним на ньому відео файлом з копією відеозапису з мобільного телефону ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили, зберігати при матеріалах справи №511/82/25 (провадження 1-кп/511/157/25)

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня отримання копії вироку учасниками судового провадження.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1