Справа №443/103/25
Провадження №1-кп/443/53/25
ВИРОК

іменем України

24 січня 2025 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів справу на підставі обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001104 від 06.11.2024, який надійшов зі Жидачівського відділу Стрийської окружної прокуратури, 20.01.2025, щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комарно, Городоцького району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із професійно-технічною освітою, непрацюючого, розлученого, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 18.07.2024 у справі №443/904/24, яка набрала законної сили 19.08.2024 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років 9 (дев`ять) місяців 9 (дев`ять) днів безоплатного вилучення транспортного засобу.

Крім цього, постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 23.09.2024 у справі №443/799/24, яка набрала законної сили 04.10.2024 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 7 (сім) років 12 (дванадцять) днів та з оплатним вилучення транспортного засобу.

ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на невиконання постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 18.07.2024 у справі №443/904/24 та постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 23.09.2024 у справі №443/799/24, щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, діючи умисно, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керування транспортними засобами.

Так, ОСОБА_3 , 04.11.2024 о 12 год 45 хв, достовірно знаючи, що він позбавлений права керувати транспортним засобом, діючи систематично умисно, всупереч постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 18.07.2024 у справі №443/904/24 та постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 23.09.2024 у справі №443/799/24, які набрали законної сили, маючи реальну можливість їх виконати, у встановлений вказаними судовими рішеннями термін, діючи систематично умисно керував транспортним засобом, а саме мотоциклом марки «Viper», без реєстраційного знака, по вул. Стрийська,7 в с. Жирівське Стрийського району, Львівської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, де був зупинений працівниками СРПП ВП №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, та відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 917170 за ч.2 ст.130 КУпАП, який скеровано на розгляд в Жидачівський районний суд.

Тим самим, ОСОБА_3 маючи реальну можливість виконати постанову суду злісно її порушив.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності його позиції по інкримінованому кримінальному правопорушенні, вину визнав повністю та підтвердив наведені в обвинувальному акті обставини.

Зокрема вказав, що 04.11.2024 о 12 год 45 хв, достовірно знаючи, що він позбавлений права керувати транспортними засобоми, керував транспортним засобом, а саме мотоциклом марки "Viper", без реєстраційного знака, по АДРЕСА_3 , де був зупинений працівниками поліції та відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Вважає, що йому заборонено керувати тільки автомобілем. Вказав, що щиро розкаюється у вчиненому.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заявив клопотання, в якому просить суд не досліджувати докази щодо тих обставин, які учасниками не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Просить ОСОБА_3 обрати покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, із іспитовим строком два роки та покласти на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Отримавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_3 , та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Аналізуючи представлені суду докази та їх в сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 , у скоєнні ним кримінального правопорушення доведеною в судовому засіданні повністю.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_3 умисного невиконання постанови суду, що набрала законної сили, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є нетяжким злочином, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчиненому ним кримінального правопорушення, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, непрацюючий, на обліку та лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем реєстрації.

Зважаючи на показання обвинуваченого, який вину визнав, суду пояснив, щиро розкаюється у вчиненому, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням викладених вище обставин кримінального провадження, даних про особу винного, обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин які обтяжують покарання, суд прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства. В той же час, зважаючи, що ОСОБА_3 не працює, не має доходів, суд вважає що підстав для призначення покарання у виді штрафу немає.

З врахуванням вищенаведеного необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції передбаченої ч.1 ст. 382 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Підстав для застосування вимог ст.69 КК України судом не встановлено.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 370,371,374, 615 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

- цифровій носій інформації компакт-диск з відеозаписами нагрудної камери поліцейського та з відео реєстратора службового автомобіля, на якому зафіксовано факт притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, що мав місце 17.06.2024, який згідно постанови про визнання речових доказів та долучення до матеріалів провадження від 19.11.2024 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001104 від 06.11.2024 залишити при матеріалах вказаного кримінального провадження.

- цифровій носій інформації з відеозаписами нагрудної камери поліцейського та відео реєстратора службового автомобіля, на якому зафіксовано факт притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, що мав місце 04.11.2024, який згідно постанови про визнання речових доказів та долучення до матеріалів провадження від 03.12.2024 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001104 від 06.11.2024 залишити при матеріалах вказаного кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку за винятком з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1