Справа № 163/393/25
Провадження № 1-кп/163/133/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в рамках кримінального провадження № 0000003 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в :

В провадженні Любомльського районного суду Волинської області знаходиться вказане кримінальне провадження.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав письмове клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України, оскільки останній пройшов лікування від наркотичної залежності.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника, пояснив, що він добровільно пройшов лікування для себе, щоб вилікуватись від наркотичної залежності. Просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні при вирішенні клопотання покладався на розсуд суду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення клопотання з огляду на наступне.

Так, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а саме за незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, визнав в повному обсязі, зазначивши, що звернувся до лікувального закладу добровільно.

Згідно положень ч.4 ст.309 КК України, особа, яка добровільно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України.

Отже, зазначеною нормою передбачений спеціальний вид звільнення від кримінальної відповідальності за кримінальний проступок у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При цьому, слід зазначити, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України допускається лише за умови, що особа добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії. Вказана норма права є імперативною та не дозволяє встановлювати додаткові, не визначені нею обставини для її застосування.

Для правильного застосування такої норми права необхідно керуватися й положеннями Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР (далі-Закон), які містить дефініції таких понять: добровільне лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; наркоманія психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною; зловживання наркотичними засобами або психотропними речовинами умисне систематичне незаконне вживання наркотичних засобів або психотропних речовин; особа, хвора на наркоманію, особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія»; медичне обстеження - обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія».

У цьому кримінальному провадженні для правильного застосування положень ч.4 ст.309 КК належить встановити чи страждав ОСОБА_4 на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини, та чи за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» обвинуваченому було встановлено діагноз «наркоманія».

Згідно наданої обвинуваченим довідки медичного центру ТОВ «Мед-Детокс» від 05 лютого 2025 року встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до цього центру добровільно для проходження курсу лікування від наркотичної залежності, встановлено діагноз та розпочато лікування з 02 по 05 лютого 2025 року.

Разом з тим, обвинуваченим та його захисником не надано доказів того, що ОСОБА_4 страждав на захворювання з діагнозом «наркоманія», який встановлюється за результатами проходження медичного обстеження відповідно до Закону та Інструкції про порядок виявлення та постановки на облік осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Міністерства юстиції України від 10 жовтня 1997 року № 306/680/21/66/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 5 листопада 1997 року за № 534/2338.

Крім цього, надана на дослідження суду довідка медичного центру ТОВ «Мед-Детокс» жодним чином не свідчить про те, що ОСОБА_4 страждав на «наркоманію» та потребував лікування від неї.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» діагноз «наркоманія» встановлюється виключно лікарсько-консультаційною комісією.

Рішення лікарсько-кваліфікаційної комісії щодо встановлення обвинуваченому діагнозу «наркоманія» не виносилося.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №51-285ск19 (227/2400/17).

Також з урахуванням часу звернення для лікування, та його тривалості, суд не знаходить підстав для беззаперечного переконання у тому, що обвинувачений ставить за мету вилікуватись, а не ухилитися від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає що надана довідка медичного центру та заявлене клопотання сторони захисту свідчить про намагання у такий спосіб ухилитись обвинуваченим від кримінальної відповідальності.

Отже, клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та закриття кримінального провадження до задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.314, 372, 376 КПК України, ч.4 ст.309 КК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошений о 12:30 годині 20 березня 2025 року.

Головуючий: суддя ОСОБА_1