У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 р. м. Кобеляки

Слідчий суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи відділення поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

Встановив:

26 листопада 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи відділення поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

У скарзі ОСОБА_3 прохав зобов`язати уповноважену особу відділення поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до вимог ст. 214 КПК України за його заявою від 17.10.2024 року про вчинення кримінального правопорушення, розпочати досудове розслідування та направити йому витяг з ЄРДР з номером кримінального провадження.

Згідно телефонограми, ОСОБА_3 прохав розглядати справу без його участі. Скаргу підтримує та прохає задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 у попередньому судовому засіданні повідомив, що відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 17.10.2024 року не вносилися в зв`язку з відсутністю даних, які б указували на наявність кримінального правопорушення, а тому прохав залишити скаргу без розгляду. Крім того, надав суду копії матеріалів, зареєстровані в ІТС ІПНП (журналі ЄО) відділення поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 13.11.2024 року за № 5901 та відповіді селищного голови Білицької селищної ради ОСОБА_5 від 10.12.2024 року щодо ОСОБА_6 для врахування під час розгляду даної справи.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали за даною скаргою, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Системний аналіз положень ст.ст.214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Підставою кримінальної відповідальності, згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Стаття 11 КК України визначає, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

При цьому, Особлива частина КК України визначає, які саме діяння є кримінальними правопорушеннями, в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого кримінального правопорушення, їх кваліфікуючі ознаки тощо.

Виходячи з наведеного, за умови наявності в заяві, повідомленні тих чи інших об`єктивних даних, що дійсно містять ознаки відповідного кримінального правопорушення, такі заяви чи повідомлення необхідно вважати саме заявами, повідомленнями про вчинені кримінальні правопорушення, відомості про які підлягають внесенню слідчим, дізнавачем, прокурором до ЄРДР у порядку та строки, передбачені ст. 214 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

У пункті 4 ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Вказане положення повністю кореспондується з підпунктом 1 пункту 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, де зазначено про обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

Відповідно до пп. 2 п. 1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298 (далі - Положення), відомості про кримінальне правопорушення, викладені в заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно пп. 7 п. 2 розділу ІІ Положення, до Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення.

Отже, незважаючи на те, що ст. 214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, виходячи з ч. 5 ст. 214 КПК України, зміст таких відомостей має бути підданий оцінці.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленнях потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор, які повинні переконатися в наявності в них даних, що вказують на об`єктивні ознаки вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки КПК України надана можливість оскаржити бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку цих суб`єктів за результатами такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема, п. 18 ст. 3 КПК України, відповідно до якого, до повноважень слідчого судді належить здійснення в порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено в частині четвертій вказаної статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

Водночас, зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про ознаки кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Тобто, підставою внесення до ЄРДР та початку досудового розслідування можуть слугувати не будь-які заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, а лише ті, в яких зазначені фактичні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, що є гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу, оскільки безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник має зазначити у повідомленні конкретні, відомі йому обставини такого злочину.

Дійсно, в особи, яка подає заяву, відсутній обов`язок наводити в ній всі фактичні обставини певного злочину. Забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, у тому числі доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладено саме на органи досудового розслідування та є одним із завдань кримінального провадження.

Однак до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про конкретне кримінальне правопорушення, а не про будь-які дії, які не містять таких ознак.

Завдання і функція слідчого судді, прийняття ним рішення, зокрема, при розгляді скарг на бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення відомостей в ЄРДР, не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення в ЄРДР відповідних відомостей.

Натомість, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Слідчим суддею встановлено, що в заяві від 17.10.2024 року ОСОБА_3 зазначає, що направляє пакет документів для проведення перевірки законності за вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, голови Білицької селищної ради та посадових осіб органів місцевого самоврядування по виплаті заробітної плати старості села Бутенки Білицької громади ОСОБА_6 , який вчинив кримінальне правопорушення за п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України в листопаді 2022 року і по цей час ДБР м. Полтави проводить досудове розслідування.

Незважаючи на те, що ОСОБА_3 вважає заяву повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, остання за своїм змістом не містить об`єктивних даних, які б свідчили про можливе вчинення кримінального правопорушення, не містить відомостей, що підтверджують реальність конкретних неправомірних дій, які б можливо було кваліфікувати як кримінальне правопорушення, а тому така заява, з огляду на її зміст, у даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а лише зводиться до проведення перевірки законності за вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

З листа селищного голови Білицької селищної ради ОСОБА_5 від 10.12.2024 року вбачається, що станом на дату надання відповіді ОСОБА_6 перебуває на посаді старости виконавчого комітету Білицької селищної ради. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 24.01.2023 року по справі № 554/401/23 відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, строк рахувати з 24 січня 2023 року 14 год. 35 хв. по 23 березня 2023 року 14 год. 35 хв. (станом на дату надання відповіді запобіжний захід продовжений). В рамках кримінального провадження слідчим суддею не приймалося рішення щодо відсторонення ОСОБА_6 від посади. Протягом усього часу дії запобіжного заходу ОСОБА_6 немає змоги виконувати свої посадові обов`язки, а відтак заробітна плата йому не нараховується. Щодо звільнення з посад старост Білицької селищної ради, відповідно до п. 6-1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішення питань затвердження на посаду та звільнення з посади старости відповідно до закону віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад, що вирішуються на їх пленарних засіданнях.

Органом досудового розслідування проведено перевірку викладених у заяві відомостей та було встановлено відсутність даних, які б указували на наявність кримінального правопорушення, та відповідно неможливість внесення відповідної інформації до ЄРДР.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене вище, в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

Постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи відділення поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її підписання.

Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя