справа № 289/32/25
провадження №51-154впс25
судді Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 у провадженні № 51-154впс25
При ухваленні цього рішення я голосувала проти та викладаю окрему думку з огляду на таке.
Клопотання обґрунтовано тим, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 надійшов до Радомишльського районного суду Житомирської області з порушенням правил територіальної підсудності. Захисник зазначає, що в цій справі не встановлено місце вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України, яке є більш тяжким та вчинено останнім за часом. У зв`язку із цим кримінальне провадження має здійснювати суд, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування, а саме Голосіївський районний суд м. Києва.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Обидва кримінальних правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,є однаковими за тяжкістю (особливо тяжкими).
Як видно зі змісту обвинувального акта, вчиненим останнім за часом є правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 209 КК України - легалізація (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, організованою групою, в особливо великому розмірі. Проте, місце вчинення цього злочину органами досудового розслідування не встановлено, про що слушно зазначив захисник в клопотанні, тому з огляду на приписи ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження має здійснюватися судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчуєтьсязакриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Тобто, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, як це теж передбачено у ч. 1 ст. 219 КПК України, цей момент закінчення досудового розслідування фіксується направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Такий висновок міститься також в постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 17 лютого 2021 року у справі №344/6630/17 (провадження № 51-4852км20).
Таким чином, місцем закінчення досудового розслідування у даному провадженні є місце направлення прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону до суду обвинувального акта, який цим же прокурором було затверджено, тобто місто Житомир, вул. Дмитра Донцова, 20, що підпадає під територіальну юрисдикцію Корольовського районного суду м. Житомира.
Корольовський районний суд м. Житомира та Радомишльський районний суд Житомирської області знаходяться в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції - Житомирського апеляційного суду.
Положеннями 3 ст. 34 КПК України передбачено, що колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду вирішується питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого, тому в цьому випадку питання про направлення зазначеного кримінального провадження з Радомишльського районного суду Житомирської області до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції, мало б вирішуватись колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції, а саме Житомирського апеляційного суду.
Крім того, колегія суддів відступила від правової позиції іншої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленої щодо встановлення моменту закінчення досудового розслідування, без передачі даного провадження на розгляд Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду.
З огляду на викладене вважаю, що клопотання захисника ОСОБА_2 підлягало залишенню без задоволення.
Суддя ОСОБА_6